Капитански личен дневник, 12 Февруари 2152.
След кратко отклонение, отново се насочихме към Райза.
Всеки очаква така необходимата ни почивка.
Харесах си място, наречено Сурая Бей... вили, построени почти до скалите.
Перфектно място, да се насладиш на няколко хубави книги.
Дори може да се гмуркам малко...
Компютър, пауза.
Арчър.
Засякохме сигнал за помощ, капитане.
Идва от кораб на около 2 светлинни години от лявата ни страна.
- Някаква идея, кой е? - Не сър.
Да променим ли курса?
Давай, сега идвам.
Изглежда разходката ти на плажа ще изчака.
Song: "Faith of the Heart" Пътят беше дълъг
ENTERPRISE ------------ от там до тук
ENTERPRISE ------------------- отне ми много време
но моето време най - после наближава
И ще видя как мечтата ми се сбъдва
По "STAR TREK" на Джийн Роденбъри ----------------- ще докосна небето
И няма повече да ме удържат,
Скот Бакула в ролята на капитан Джонатан Арчър ---------------------- не няма да ме отклонят,
Скот Бакула в ролята на капитан Джонатан Арчър ------------------------- защото вярвам в сърцето си
Джон Билингсли в ролята на др. Флокс --------------------------------- Отивам там където сърцето ме води
Имам силата да повярвам,
Джолийн Блалок в ролята на помощник командир Т`Пол ------------------------ че мога да направя всичко.
Доминик Кийтинг в ролята на лейтенант Малкълм Рийд ----------------- Душата ми е силна
и никой няма да ме пречупи или отклони.
Антъни Монтгомъри в ролята на мичман Травис Мейуедър -------------------------- Мога да стигна всяка звезда.
Имам вяра,
Линда Парк в ролята на мичман Хоши Сато ---------- имам вяра,
Конър Триниър в ролята на командир Чарлс Тъкър III ---------------- вяра в сърцето си.
По сценарий на Рик Бърман & Бранън Брага
024 Desert Crossing (Прекосяване на пустинята)
- Плазмен теч? - Инжекторите ти бях пълни с нея.
Трябва правя редовна поддръжка.
Освен ако не ти е приятно да се носиш в средата на нищото.
Съжалявам, че ви занимавах с нещо толкова тривиално.
Благодарете на господин Тъкър от мое име.
Той искаше да ви благодаря.
Не всеки ден човърка извънземни двигатели.
Намерихме и микрофрактура на десния ви корпус.
- Сега я запечатват. - Екипажът ви е отличен.
Радваме се, че помогнахме.
На всеки сигнал за помощ ли отговаряте?
Ако можем.
Щеше да е хубаво, ако имаше повече хора като вас в Галактиката.
Утре, ще ми гостувате. Доведете командир Тъкър.
Ще приготвя ястие във ваша чест. Това е най - малкото, което мога направя за благодарност.
Това е много щедро, но обешах на екипажа си да отидем до Райза.
Това може да почака един ден.
Ако ги карам да чакат още дълго, рискувам бунт.
Ще има мач по Гескана. Не мисля, че сте виждали нещо подобно.
Гескана?
Може би ще искате да се включите, ако обичате състезанието.
Трябва да ви придупредя, капитане, лесно се обиждам.
Изпрати ми координатите.
- Ще предам новините на екипажа си. - Облечете се за топло време.
Ако не е проблем, капитане, ще пропусна.
- Не ти е в природата да пропускаш мисии. - До уши съм в работа, сър.
Импулсните двигатели трябва да се прочистят, гравитацията на палуба C трябва да се настрои...
- Трип... - Пустиня, сър?
Жегата, сухият въздух...
Изсмуква живота от мен.
Ами двете седмици, които прекарахме в Австралия? Прекарахме си чудесно.
Тренировките по оцеляване? Пиехме рециклирана вода и ядяхме месо от змия?
- Това ли е идеята ти за хубаво време? - Няма да е така.
Имам чувството, че Зобрал е човек, който обича да угажда на гостите си.
Обеща да разпъне червения килим за нас.
Ще бъде много по - забавно отколкото прочистване на импулсните двигатели.
Добре, както искаш. Ще видя, дали Малкълм не се интересува.
Но се надявах, че ще прекараш малко време с капитана си.
Обещаваш ли, че няма да ядем месо от змия?
По - горещо е от ада... 41 градуса
Поне е суха горещина.
Добре дошли.
Радваме се, че сме тук. Надявам се, помните командир Тъкър.
Разбира се, това е човекът, който поправи кораба ми.
- Брилянтен инжинер. - Бяха просто няколко изгорели инжектора.
Много сте скромен. Надявам се, че сте гладни.
Подготвих истинско пиршество.
- Мнго пустини ли има на плантета ви? - Доста.
Но никоя толкова голяма.
От орбита, изглежда все едно цялата ви планета е покрита с пустиня.
Имаме няколко езера и малки морета.
- Ами земята? - Две трети вода.
Удивително. Повече вино?
Моля.
- Как се наричаше? - Яласат.
Прави се от кактус, който расте по северните хълмове.
Как е печеният ви теракак?
Много добър.
Когато Трип и аз бяхме на тренировки по оцеляване в пустинята... никога не се хранехме така добре.
Загубих около три килограма последните две седмици.
Жегата винаги ми отнема апетита.
Изглежда сега нямаш проблеми.
Предполагам, че се аклиматизирам.
Сигурно е трудно, да се приспособиш към чужди култури.
Предизвикалтено е и затова сме тук.
Никога ли не помислихте да се върнете?
Само веднъж.
Атакува ни враждебен вид с много по - мощни оръжия от тези на Enterprise.
Зададох курс към Земята за да подсилим оръжията...
но се наложи сами да се оправим.
От тогава не са ни притеснявали.
Изглежда сте имали интересно пътуване.
Имаше доста изненад.
Може би посещението ви тук ще е една от тях.
Ще се забавлявате.
- Изглежда вкусно, какво е? - Супа от кръв.
Обикновено не готвим това ястие, но обещах на капитана ви изключителен пир.
Какви са тези... малки неща?
Есенцията на мъжа... нарязана... и овкусена.
- Красиви тапети. - Благодаря.
- Кой ви харесва? - Ами...
Този е хубав.
- Ваш е. - Не, не, не мога.
- Моля ви, приемете го като подарък. - Много сте щедър.
А и нямам къде да го закача.
Нещо по - малко тогава.
Знам, че ще оцените това. Сулибан я направи.
Сулибан, който срещнах преди няколко години.
Интересни хора, не сте ли съгласен?
Благодаря.
Мачът по Гескана ще започне скоро.
Надявам се, че щи не окажете честта да участвате.
Сега?
Току що изядох половин теракак.
Това е добре. Гескана изисква голяма сила.
Значи си готов?
Ще се пробвам, капитане.
Не обещавам, че ще спечелим.
Това е идеалната игра за мъже като вас.
Благодяря.
- Търсят ни. - Капитана?
Не, идва от град на другия край на планетата.
Пусни го.
Това е корабът Enterprise.
Преди няколко часа изпратихте совалка във Сигнианската област.
Бихте ли ми казали защо?
Капитанът ни и главният инжинер бяха поканени.
- От кой? - От мъж, наречен Зобрал.
- А вие сте? - Канцлер Трелит.
Защо сте в контакт с този мъж?
Неговият кораб беше повреден и му помогнахме.
В замяна ни предложи гостоприемството си.
Гостоприемство?
Предполагам сте наясно, че повече няма да видите капитана или инжинера си.
- Добре ли си? - Никога не съм бил по - добре.
Два сантиметра на ляво и щеше да успееш.
- Следващият път ще подам по - добре. - Добре.
- Арчър. - Трябва да говоря с вас, капитане.
Не може ли да почака? Малко сме заети в момента.
- Важно е. - Сам ли сте?
Изчакай секунда, научният ми офицер е. Казва, че е важно, нещо против?
Колкото време ви трябва.
Какъв е проблемът?
Обади се упълномощен от правителството човек от град на около 200 километра от тук.
- Твърди, че сте в опасност. - Каква опасност?
Според него Зобрал и хората му са терористи.
Виновни са множество атаки по цивилни обекти в града.
Може би греша, но не ми приличат на терористи.
Може би не.
Но докато не се уверим, предлагам да се върнете на кораба.
На път сме.
Надявам се, че всичко е наред.
Проблемът, да си капитан на звездолет, е че никога не си извън дежурство.
страхувам се, че ще трябва да съкратим визитата си.
- съжалявам да чуя това. - Какво става?
Проблем с десният двигател. Т'Пол казва, че се нуждаят от нас.
Не може ли поне да довършим играта?
Помниш ли, когато каза, че импулсните двигатели се нуждаят от прочистване?
Прав беше.
Благодаря за страхотната игра.
Сигурно има други хора, които могат да се справят.
Ще ми се да имаше.
Както казах капитане, лесно се обиждам.
Ще се върнем, ако можем, обещавам.
Не трябва да вярвате на торотаните.
Информираха ме, за трансмисия между кораба ви и канцлер Трилит.
Каквото и да е казал на научният ви офицер не е истина.
Исках да ви изчакам, но нека ви обясня за истинската прична да ви доведа тук.
Имате репутацията на честен човек.
Когато чуете, каквото имам да ви кажа, съм сигурен, че ще искате да ни помгнете.
Нарича се "ирот".
Думата означава "да раздаличава".
Когато живеехме в градовете ни принуждаваха да ги носим, когато излизаме.
Приемам, че тези дни са отминали.
Когато кастовата система беше отменена, се надявахме, че всички ще са равни.
Помня празниците... ироти изгаряни на улиците,
хората говореха, че най - после имаме права.
Кланът торотан подписа договора, но никога не го изпълниха.
Все още контролират правителството, земята, ресурсите.
В продължение на десет години протестирахме в съда
докато накрая осъзнахме, че има само един начин да се изпълни декларацията.
Имаме стотици лагери като този из пустинята.
И ще атакуваме торотаните, докато чуят гласовете ни.
Наричат ни терористи, но истината е, че те ни тероризират от векове.
Каза, че си ме довел тук с причина.
Имам чувството, че не е за да чуя урок по история.
Торотаните имат десет пъти повече войници от нас.
Няма да издържим дълго без помощ.
Не виждам какво мога да направя за теб.
Казаха, че ще си скромен.
Сканирах кораба ти.
Имаш арсенал от мощни оръжия.
Но по - важното е, че се нуждая от мъдростта ти.
Сегашната ни стратегия не работи.
Но съм убеден, че заедно можем да намерим такава, каквато ще проработи.
Ще е чест да се бия на твоя страна за мен и моите хора.
Какво по дяволите беше това?
Торотански кръстосвачи.
Обикновено започват бомбардировките след залез. Започват рано днес.
Не знам какво си чул за мен, но мисля, че са те подвели.
- Ами сулибаните? - Какво за тях?
Освободил си хиляди затворници от лагер за задържане.
- Кой ви каза? - Капитан на сулибански транспортен кораб.
Разказа ми за изследовател, но и велик войн, който им е помогнал да разгромят цяла армия.
Капитан Джонатан Арчър.
Два кръстосвача, сър. Удариха едно от пулсовите ни оръдия.
Подготви кораба ми.
Няма да продължи повече от няколко часа.
Ще продължим дискусията си по - късно. Тук ще сте в безопасност.
Ако е все същото бихме предпочели да се върнем на Enterprise.
Двигателите на совалката ви ще ги привлекат.
Ще станете лесна мишена.
Моля ви, няма да съм добър домакин, ако ви оставя да ви убият..
Множество кораби прелитат над селището.
Потърси капитана.
- Арчър... - Капитане?
- Добре ли сте? - ...взехме убежище... би трябвало... край...
Това е най - доброто, което мога да направя.
Целият регион е заглушен.
Не може просто да ги оставим там долу. Ами транспортьора?
Не мога да локализирам био сигналите им.
- Ще взема совалка и сам ще ги намеря. - По средата на атака?
Опитай се да намериш Трелит.
Арчър до Enterprise.
Enterprise... отговорете.
Твърда игра.
Проклетият халф ме нокаутира 3 седмици през последната четвърт.
Трябва да съм натъртил половин дузина ребра.
По - добре накарай доктор Флокс да те прегледа, когато се върнем.
"Великият войн" има ли идея как ще се измъкнем?
Нали не смяташ да помогнеш на тези хора?
Мислех си за сулибанските затворници.
Ако не им бяхме помогнали нямаше да сме в това положение.
Ушите на Т'Пол трябва да горят.
Искаш ли съвет от инжинера си?
- Какъв е съветът? - Да се махаме.
Подмамиха ни тук. И ни молят да им помогнем в тяхната война?
Това е много по - различно от измъкването на няколко невинни затворници.
Има само един проблем - Зобрал.
Не мисля, че ще приеме не за отговор.
Ела.
Не знам за теб, но аз ще си пробвам шансовете с пустинята.
- Мислех, че мразиш пустинята. - Не и днес.
Пропуснахте да споменете за атаката.
А вие ми обещахте, че ще напуснете. Защо останахте?
- Капитан Арчър искаше да говори със Зобрал. - Интересно. Къде са те?
Не знам.
Ако спрете нападението, ще изпратим совалка да прибере нашите хора.
Очаквате да стоим, докато вие им изпращате повече хора?
Ако мислите, че помагаме на терористи, значи грешите.
Разбира се, забравих. Те просто отидоха по покана.
Позволете ни да ги намерим и ще си тръгнем.
И преди ни обещахте това.
Ще намерим хората ви сами и ще се разправим сами с тях.
Ако вече не са убити.
Канцлер...
Ако изпратите още една совалка, ще я считаме за вражески кораб.
Изгубих сензорен контакт с повърхността. Някакъв вид орбитално заглушаващо поле.
Не мога да получа никакви данни от 100 километра над повърхността.
Двама мъже на открито, човек би си помислил, че ще ни забележат досега.
Долу сме!
Ще трябва да го кажеш малко по - високо.
Сигурен ли си, че сме в правилната посока?
Беше на изток от лагера.
Насочили сме се на изток.
Колко още?
Около 30 километра.
30?
И какво ако намерим още от хората на Зобрал там?
Изглеждаше изоставено.
Всичко, което видях беше пясък.
Не помня никакви сгради.
Това е, защото си забравил тренировките по оцеляване.
Опознай терена.
Не казваха ли и нещо за ходене през нощта?
Не може ли да изчакаме докато захладнее?
Това може да е след 8 или 9 часа.
Трябва да намерим подслон.
20 минути, капитане.
Трип.
Десет?
За черешовит сладолед.
Какво ли не бих дал за един сега.
Чу ли това?
Кое?
Звучи като кораб.
Мисля, че жегата ти влияе.
Не.
Чуй.
Там.
- Совалка? - Не.
Нещо доста по - голямо.
- Добре ли си? - Да.
Заглушаващото им поле покрива половината континент.
Но ако повредя тези три сателита мисля, че ще мога да сканирам източната пустиня.
Това може да провокира торотаните.
Предлагам да намериш друг начин да се справиш със сензорите им.
Защо Монтана?
От всички възможни места, вулканците са избрали да кацнат на Боузмън, Монтана.
Първият светлинен двигател на човечеството е изобретен там. Изглеждало е логично.
Как са знаели, че няма да предизвика другите нации?
Извънземен вид прави контакт със САЩ.
Би могло да изнерви много други държави.
Какво намекваш?
Мисля, че сме изправени пред подобни проблеми.
Поканени сме на вечеря и преди да се опзнаем, сме обвинени, че взимаме страна във война.
Първият контакт с други светове винаги включва риск.
Главното командване има много точни протоколи, засягащи първия контакт.
В крайна сметка капитан Арчър ще трябва да създаде свои правила.
Хайде, хайде, трябва да се движим. Ела.
Смяната ми ще започне след шест часа.
Почти стигнахме.
Къде? Къде отиваме?
На едно хубаво място. С много сенки.
Има ли одеяла? Замръзвам.
Топлинен удар.
Тук. Ела тук.
Ето. Давай. По - бавно.
Вземи моята. Давай. Не, сър, няма да взема нечия вода.
Изпий я, заповед.
Трябва да продължим.
Изпий водата, или ще те накарам насила.
Леко.
Благодаря.
Приближава ни кораб от повърхността. Зобрал.
Търси ни.
Отворете хангара си, бързо.
Капитана с вас ли е... Командир Тъкър?
- Не, ще обясня, като се кача. - Къде са?
Ако не съм в хангара ви до 30 секунди ще ме засекат.
Ще унищожат кораба ми!
Доведете го.
- Колко? - 89. Имаше само 89 сулибана, не хиляди.
- А армията, която унищожихте? - Не бих го нарекъл армия.
По - скоро няколко дузини пазачи и за да бъдем честни, не оказаха особено голяма съпротива.
Джонатан Арчър е отличен капитан,
но не е непобедимият войн, който са ви описали.
Ами легендарните му тактики?
Всъщност, аз съм тактическият офицер на кораба и нямам опит с пустинен бой.
Опасявам се, че сте дошли на погрешното място за помощ.
- Всичко това за нищо. - А нашите хора?
Имате по - добри сензори от нашите. Сигурен съм, че ще ги намерите.
Сензорите ни са разстроени
и торатаните заплашиха, че ще открият огън по нас, ако изстреляме совалка.
Как стигна тук, без да те забележат?
Чрез малка дупка в сензорната мрежа.
Отваря се на всеки 46 минути, но за по - малко от минута.
- Ще ми трябва цялата информация. - Ще ти трябва повече от това.
Маневрите са изключително трудни.
- Отне ни години да ги научим. - Уча се бързо.
Ще те застрелят, преди да стигнеш атмосферата.
С теб като навиатор, шансовете ни ще се подобрят.
Нямам време! Хората ми ме чакат!
Тогава ще трябва да почакат по - дълго.
Ти задържа хората ни долу.
Не са моя отговорност!
Грешиш.
Торотаните вярват, че сме се присъединили към каузата ви.
Ако капитан Арчър и командир Тъкър са заловени,
несъмнено ще бъдат третирани като членове на твоя клан.
Ще станат жертви на същото потиснечество, срещу което се бориш от години.
Трябва да се чувстваш толкова отговорен за тях както се чувастваш за твоите хора.
Няма нищо по -хубаво от дома.
Надявам се да не запазиш всичко за себе си.
Водата не става.
Това е идеята ми за добро прекарване.
Какво направи, търкаше пръчки ли?
Намерих нова употреба за зашеметяващата настройка.
Вкусът може и да не е добър, но изпарих всичко, което би ни навредило.
Не, благодаря.
Не съм жаден.
Нека не спорим отново.
- По - лошо от супата от кръв. - Имаш нужда от вода.
Това, от което се нуждая е сън.
Имаш треска, Трип. Сърцето ти ще се пръсне.
Имаш всички симптоми на удар.
Ако заспиш, може да изпаднеж в кома.
Кома?
Звучи добре.
Когато се върнем на Enterprise, може да спиш колкото си искаш.
Но сега ще стоиш буден и ще изпиеш тази вода.
Ако имах игла, щях да ти я бия венозно.
Хайде, вдигни се. Давай.
Добре.
Командир...
Да, капитане.
Светлинният реактор... опиши ми го.
Какво ?
Какви са осемте основни компоненти?
Шегуваш се.
Изброй ги.
Това е заповед.
Ами... бутчета... бедра... крилца...
- Има ли нещо за ядене? - Не и в момента.
Но когато се върнем на Enterprise, ще накарам готвача да ти сготви незабравима вечеря.
- Какво ще искаш? Каквото и да е. - Само не и месо от змия.
Не, готвачът не я готви добре.
Кажи ми какво искаш.
- Печени ребра. - Добре, какво друго?
Картофено пюре... със сок от гъби... каквито прави във Сряда.
Няма проблем. Какви зеленчуци?
Зеленчуците?
Броколи.
Десерт?
Орехов пай.
- Мини нанова над източният басейн. - Сензорите ни щяха да ги засекат.
Не, има магнитни залежи под този басейн. Може да прикриват био сигналите им.
- Ако увеличим височината ще сме по - бързи. - И рискуваме да ни засекат.
География.
Знаеш ли как се играе?
География?
Нали знаеш - казваш Амазонка (Amazon River), което завършва на R, а аз казвам Роуд Айлънд (Rhode Island).
Отиваме в Роуд Айланд?
Не, игра е.
Трябва да ми кажеш място с "D."
Ъъъ...
"D."
Draylax (Дрейлакс).
"X"?
"X..."
- Винаги има... - Не, не, не казвай. Знам място с "X."
Xanadu (Ксанаду).
- Това не е истинско място. - Няма значение.
- Разбира се, че има. - Ти използва извънземна планета: Draylax.
Леко, леко... Леко, леко.
Както кажеш. Xanadu става.
- Свали си главата! - What?
Наведи се!
Трябва да се измъкнем. Ела.
Засичам стрелба на повърхността. На 19 километра на юг.
- Торотанско оръдие. - Целят ли се в едно от твоите селища?
Нямаме селища наблизо.
Задай курс и се приготви да стреляш.
Смятам, че са открили капитана и командир Тъкър.
Ела... Ела.
Прицелих се.
Огън..
Виждам ги.
Два човека на 115 градуса.
- Само те забавям, върви! - Не помня да съм взимал заповеди от теб.
Пролуката се отваря след 9 минути. Трябва да вървя.
Надявам се, че командир Тъкър ще е наред.
Съмнявам се, че ще успея да го убедя отново да стъпи на пустиня, но иначе е наред.
Зобрал, дори да бях войнът, за който ме вземаше, не за това съм тук.
Капитане.
Помощник командир.
Това, което му казахте е правилно.
Решенията да се включим в планетарен конфилкт трябва да се вземат от правителствата, не от капитаните..
Знам.
Иронията е, че смятам, че каузата му си заслужава.