Мислех, че Каджунската храна е топла.
Д'Марр... Как наричате тази... подправка?
Хаджларан. Земевладелците на Прийнос я използват за тестват смелостта си.
- Сигурни ли сте, че не искате? - Смелостта ми не се нуждае от тестване.
Имам други неща за търгуване.
Мога да ви намеря малко Триаксианска коприна или... друг протеинов преубразовател.
Обзалагам се, че ще изглеждаш добре в Триаксианска коприна.
Нещо, което наистина ни трябва, са инжинерни провизии.
- Необработен дуратаниум, дилиийна руда. - Съжалявам.
Предпочитам да се занимавам с по... екзотични стоки. Но на 2 дена от тук има малка система.
Там може да откриете каквото търсите.
Не сме засекли някакви населени планети на дългообхватните скенери.
Не е точно... населена.
Какво имаш впредвид?
Това е отлично. Какво е отново?
Кафе. Мога да накарам готвача ми да ти увие няколко килограма...
Ако споделиш с нас къде мога да намеря тези провизии.
Капитане, моля, това не е въпрос за договаряне.
Мисля за безопастността ви!
10 кила?
- Чист късмет е, че го намерих. - Намерил си кое?
Кораб. Разбил се на вътрешните планети.
Нямаше признаци на живот на борда, затова се приземих да потвърдя правата ми в/у плячката.
- Какво намери? - Транспортен кораб, почти непокътнат.
Щях да го изтараша и да изкарам цяло състояние.
- Защо не го направи? - Ами... екипажът протестира.
- Каза, че нямало признаци на живот на борда. - Нямаше. Нямаше нищо живо!
Искаш да ми кажеш, че корабът е обитаван от духове?
/ Беше дълъг път/
/ Да стигнем от там до тук /
/ Измина много време /
/ Но моето най- после наближава /
/ И най- накрая ще видя мечтата ми да оживява /
/ Ще докосна небето /
/ И те няма да ме задържат повече /
/ Не, те няма да променят мнението ми /
/ Защото имам вярата на сърцето си /
/ И ще отида, където то ме отведе /
/ Имам опора да вярвам, /
/ Че мога да направя всичко/
/ Имам силата на душата ми /
/ Никой няма да ме огъне или пречупи/
/ Мога да стигна всяка звезда /
/ Имам вяра, /
/ Вярата на сърцето. /
Subtitles by: Enterprise BG team!
Превод и редакция: KABAL
- Атмосферата е тънка, но се диша. - Признаци на живот?
- Както каза търговецът, никакви. - Намерих кораба, сър.
Да говидим.
Няма енергийни индикации. Изглежда запустял.
Моля, сензорите нагласени ли са за духове?
Засега описанието на Д`Марр съвпада. Отчитам дуратиниум, бериниум и... дилитиум.
- Чудя се какво е предизвикало катастрофата. - Няма начин да се каже без поглед отблизо.
- Ами, нека да слезем. - Сигурни ли сме, че това е добра идея?
- Не се страхуваш, че е обитаван от духове,нали? - Не знаем какво се е случило с екипажа им.
Този кораб може да бъде гробница.
Наистина ли мислите, че трябва да го пребродим за резервните му части, сър?
Д`Марр не каза нищо за тела.
Капитан, имаме по- големи щети, отколкото очаквахме.
Там има достатъчно дуратиум да закърпим доста от корпусните поражения.
Нека да ги посетим. Ако усетим, че духовете не ни искат ще си тръгнем.
- Малкълм, поеми мостика. - Да, сър.
Травис, ти караш.
Т`Пол?
Нищо.
Спроред Д`Марр, инжинерното трябва да е в тази посока.
Ти и Т`Пол го проверете. Свържете се, ако намерите нещо, което можем да използваме.
- Или ако... видиш следи от екипажа. - Слушам, капитане.
- Всичко ли е наред, Травис? - Да, сър.
Просто се питах, защо след като търговецът си е тръгнал толкова бързо,
защо си е направил труда да затвори шлюзът зад него?
- Какво има? - Чух нещо.
Плъхове, може би?
Не.
Ами, вероятно ти се е причуло.
- На Вулканците не им се причуват неща. - Няма от какво да се срамуваш.
Страховит кораб, изчезнал екипаж, неща които бумчат през нощта.
Всеки би го побило тръпки.
"Тръпки"?
Какво, не се ли плашиш понякогя?
- Не. - От нищо?
- Не. - Това е много лошо.
Няма нищо като доброто изплашване.
Какво мислите, че е видял този търговец тук долу, сър?
Не знам.
Може би някой друг е искал да плячкоса тези останки и го е изплашил.
Това има смисъл. Освен, че плячкосниците бихя съдрали този кораб до кокала.
Това не се ли превръща в 1 от твоите истории за духове?
Бих направил добра от нея.
Какво мислиш? Компютърен терминал?
Да, сър.
Няма енергия, но информационните модули изглеждат наред.
Нека се върнем на кораба да видим дали ще успеем да разберем какво се е случило тук.
Това е дилитий, супер!
Нещо не е наред ли?
Не. Кристалите са в перфектна форма.
Няма да е толкова трудно да накараме този кораб да полети отново.
- Какво има? - Има някой тук.
- Каза, че няма признаци на живот. - НЯМА.
Ако се опитваш да ме изплашиш, оценявам усилията, но...
- Тъкър до К-тан Арчър. - Давай.
- Не сме сами тук долу. - Идваме.
Има място зад тази херметицирана преграда.
Защо нищо от това не се появи на сензорите ни?
Изглежда има заглушително поле в този отсег на кораба.
Какво го генерира?
Отчитам източник на енергия, но не мога да определя местонахождението му.
Тогава нека да го открием.
Здравей.
Съжалявам. Всичко е наред. Няма да те нараня.
Хей! Т`Пол!
Връщахме се от нашата колония Котара Барат.
Атакуваха ни както си минавахме през тази система.
- Кой ви атакува? - Те не се представиха; просто откриха огън.
Ние сме товарен кораб. Не носим големи оръжия.
Опитахме се да се защитаваме.
Капитанът успя да направи аварийно кацане. Цяло чудо е че всички оцеляхме.
Не пуснахте ли бедствен сигнал?
Ако бяхме, щяхме да уведомим преследвачите къде сме.
Затова задействахте това заглушаващо поле за да се скриете.
Страхувахме се, че те ще дойдат да довършат това, което са започнали.
- Колко време сте тук? - Почти 3 години.
3 години.
Направили сте си уютен дом тук.
- Ами, нямахме много голям избор. - Ами, имате сега.
Нашият кораб е достатъчно голям за всички вас. Можем да ви откараме вкъщи.
Много сте щедър, Капитане. Но нашият свят е на 1 година път.
- Ами, не можем просто да ви оставим тук. - Както казвате, направихме си уютен дом.
- Ами техните двигатели? - Тяхната дилитийна матрица е стабилна.
Имат резерви от антиматерия. Мисля, че можем да подкараме кораба.
Опитвали сме, повярвайте ми.
Ние можем да имаме ресурси, които вие нямате.
Заслужава си да опитаме.
Благодаря ви, Капитане.
Стресна ме. Това ти е за 2ри път за 1 ден.
Някога казваш ли нещо?
Освен ако не можеш да кажеш нищо... в който случай се извинявам.
Не пипай това!
Енергията се доставя до района, в който живеем през това реле.
Много е опасно.
Ами, радвам се, че най- накрая реши да говориш. Мерси.
Пак заповядай.
Ти, ъъ... знаеш ли много за системите на кораба?
Баща ми е инжинера. Научи ме как работят нещата.
Навъртай се наоколо тогава.
Можеш да ме предупреждаваш за всичко останало, което не трябва да пипам.
Той е зает. Не го безпокой, Лиана.
- Всичко е наред. Може да ми прави компания. - Дъщеря ми си има други задължения.
Тези релета са пресечени.
Лиана и баща и са пренасочили енергия там, където им трябва.
Виж тук. Изместили са управлението до въздушните капсули.
Ефективно. Но ще трябва да свържа отново мостиковите системи.
- Ще помоля Лиана да ти помогне. - Това не е необходимо.
- Ще стане по- бързо. - Мога да се погрижа.
Тя познава корабните системи отвътре и отвън.
Предпази ме от препичане в отворена плазма връзка.
Може би може да ти помогне тогава.
Какво трябваше да означава това?
Между другото продължаваш да говориш за нея, вероятно си харесал "техническата" и ескпертиза!
Много е компетентна.
Както беше и жената инжинер на Кзорилийският кораб.
Никога няма да забравиш това, нали?
Просто отбелязвам последният път, когато намери някой за "компетентен"
носеше детето и.
Прекъсвам ли ви?
Не, изобщо.
Командир Тъкър и аз просто дискутирахме неговият предишен... опит с попраките.
- Мислех, че ще искате да хапнете нещо. - Не, благодаря ти.
Отивам да премахна тези енергийни шунти на мостика.
- Гладен ли си? - Месри.
- Много е вкусно. Какво е това? - Нарича се лорела.
Отглеждаме го в въздухопречистващия отсег. Нищо не хваща корен навън.
Не съм изненадан. Удивително е, как сте успели да очелеете тук.
- Защо ли имам чувството, сякаш е време за хранене в зоологическата? - Оу. Не исках да съм груба.
Хмм. Моля. Искаше ми се повече жени да ми обръщаха толкова внимание.
- Познаваш ли много жени? - Ами... почти 1/3 от екипажа са жени.
Ами на... Как беше вашата планета?
Земя. Имам приятелки там... но никоя по- специална, ако това имаш впредвид.
Вече не. Ами твоя свят?
- Кантаре? - Какво за него?
Ами, веднага след като ви поправим двигателите, ще можеш да се върнете и да видиш приятелите си.
Басирам се, че го очакваш с нетърпение.
Командире?
- Дочух, че напредвате. - Ъъ, стараем се.
Има нещо друго, с което бихте могли да ни помогнете.
- Вашето компютърно ядро? - Контролира всички жизнени функции на кораба.
Природни системи. Основно захранване.
- Може да се каже, че ни поддържа живи. - Това са оптически релета.
Да, а системата започва да се разпада. Може да откаже по всяко време.
Работех над нещо подобно. На 1 Кзорилиански кораб.
- Тогава можеш да го поправиш? - Мога да опитам.
Ще ми трябват някои инструменти за диагностика от Ентърпрайз.
Защо не наминеш?
Ще те черпя обяд.
Благодаря ви, командире, но все още имаме много работа за вършене.
Оу, вие се били заклещени за 3 години. Промяна в плана за час или 2 не може да е фатален.
- Друг път. - OК.
Ще се върна преди да сте се усетили.
- Защо не мога да отида? - Знаеш защо.
Какво лошо има да видя техният кораб и част от екипажа им?
Мисля, че вече се запозна с достатъчно от техният екипаж.
Тези са добри хора. Искат да ни помогнат.
Обещавам да не казвам нищо.
Ето. Те казват, че тук са били ударени техните двигатели.
- Има много щети. - Щети от удара, сър.
Няма следи от удар. Няма разтапяне. Няма индикации за някакъв удар от оръжие.
Може би са ударени от някакво оръжие, с което не сме запознати.
Възможно е. Те също не са изпратили и бедствен сигнал.
- Защото ще издаде позицията им. - И ти не се връзваш на това също.
Те са се разбили преди 3 години, сър.
Който и да ги е атакувал, си е тръграл до сега.
Защо все още се крият?
Само защото са малко плашливи, не не означава, че са замислили нещо.
- Също и техният въздухопречиствателен отсег. - Какво за него?
Не е достатъчно голям да изхранва всички хора на този кораб, сър. Не и за дълъг период.
Как очеляват там долу? Не се връзва.
- Все още ли имаме информационният им модул? - В совалка 1 е.
Нека Хоши да го свали. Уведомете ме, веднага щом тя открие нещо.
ДА, сър.
- Колко хора има на Ентърпайз? - 83.
- Всички са хора? - Предимно.
Срещна Т`Пол. Тя е вулканка. И Др. Флокс е от планетата Денобюла.
- Може ли да го видя? - Шегуваш ли се?
Няма нячин да минеш, без да те запозная с него.
- А и Портос, кучето на К-н Арчър. - Куче?
- Оо, предполагам, че нямате дума за това. - Той е бозайник.
- 4 крака, голези уши, 1 вид сладък. - Какво прави той?
Нищо особено. Той е животното на капитана.
Разбира се... животното му. Никога не съм виждала куче преди.
- Може ли да го видим? - Ами, надявам се да оставиш малко време и за мен.
Не знам. Изглежда ще съм много заета.
- Та... кажи ми за Кантаре. - Оо, скучно е.
Искам да науча за местата на които си бил.
Нашата мисия точно сега започва. Не сме посетили все още много планети.
- Къде отиваш след това? - Нямам идея. Това е забавната част.
- Коя планета ти беше любима? - Ако трябваше да избирам точно сега... бих избрал тази.
Арчър до командир Тъкър.
- Давай. - Може ли да дойдеш в каютата ми?
Веднага. Били... ще продължиш ли обиколката на дамата?
Все още ти дължа обяд. Ще се видим в столовата.
Чух, че прекарваш много време с Лиана.
Т`Пол каза ли нещо?
Сър... Кълна се, бях перфектен джентълмен.
Сигурен съм, че е така, Трип. Това няма нищо общо с това.
Оо.
Чудехме се, дали си забелязъл някакво странно държание у нея или останалите.
Странно държание? Какво става?
Хоши преведе информационния модул, намерен на кораба им.
Успяхме да пресъздадем какво се е случило точно преди да се разбият.
Те вече ни казаха какво се е случило.
Според това... те не са били атакувани. Имало е инцидент на борда.
Какъв вид инцидент?
Има дупки в информацията, но изглежда, че е някакъв вид катострофална неизправност.
Имало е масивна декомпресия, когато корабът е паднал.
Може би този модул се е повредил по време на удара.
Не е само този информационен модул.
Когато историята им не се провери, капитанът нареди да направя по- обстойни изследвания на кораба.
Според окислителното темпо на корпусната защита...
този кораб е седял тук от доста по- дълго от 3 години.
Паднал е преди прибл 22 години, Трип.
Това няма смисъл.
Провери изследванията сам.
Защо Лиана не ми каза?
Информацията също показва, че са изстреляли няколко спасителни капсули преди да се разбият.
Малкълм намери 1. Все още е в орбита. Пренасяме я на борда.
Това явно е нечий ковчег.
Какво очаквате да постигнете като го отворите?
Не съм много сигурен.
Не вярвам да се нуждаете от услугите ми.
Това е Шилат, капитане.
Видях го на техният кораб преди час. ЖИВ.
Ванилия, а?
- Има 3 различни вида? - Оо, стотици.
- Аз харесвам Скалив Път. - Звучи ужасно.
- Защо го наричат така - Никога не съм се замислял.
Явно защото има ядки вътре.
Също има и карамелни пръчици, но това едва ли има нещо общо с името.
Карамелни пръчици?
Те са малки, ъм...
Те се правят от захар, най- вече.
Всъщност не съм сигурен от какво се правят.
- Е, наслаждава ли се на обиколката? - Оо, много.
Мисля, че Лазарета ми беже любимият. Др. Флокс ме остави да му храня прилепя.
Оо.
Също ме покани да хапнем.
Ако знаех, че щеше да се бавиш толкова...
Съжалявам, ъмм...
Нещо важно изникна.
Какво има?
Лиана, колко време си на тази планета?
- Капитан Куулан ви каза. - Искам ти да ми кажеш.
Защо?
Защото изследванията ни показват, че вашият кораб се е разбил преди 22 години.
- Явно изследванията ви грешат. - Това казах и на капитан Арчър.
Казах му, че няма причина да ни лъжеш. Нали?
- Намерихме 1 от вашите спасителни капсули. - Мисля, че е време да си вървя.
- Лиана... - Върнете ме.
Имаше тяло в него. Той е бил мъртъв дълго време.
Беше Шилат. Можеш ли да ми го обясниш?
- Не мога. - Кажи ми какво става.
Съжалявам, но не мога. Моля, върни ме вкъщи.
- Трябва ли ти помощ? - Всъщност не.
Мислех, че поправяше оптичните релета.
Направих колкото можах засега. Трябва да се върна на Ентърпрайз да анализирам информацията.
Ако ме извините.
- Трябва ли ти помощ? - Трябва да се свържа с кораба ми.
- Заради това, което си открила? - Не разбирам.
Търсеше там, където не трябваше.
Намери Т`Пол.
- Ще говоря с капитана. - Мисля, че ще е по- добре ако останем заедно, сър.
Не трябва да го правиш. Не сте в опастност тук.
Това щеше да е лесно за вярване, ако не криехте неща от нас.
- Не можете ли просто да поправите системите и да си вървите? - Това ли искаш наистина?
На колко си била, когато се е разбил кораба... 5, 6?
Помниш ли как изглеждаше домът ти?
- Това е домът ми. - Лиана.
- Не съм им казала нищо. - Не, така е.
Но ако искате повече помощ от нас, ще ни трябват някои отговори.
Не ни дължим отговори. Вземете оръжията им.
Моля просто ги оставете да си ходят. Това искахте отначало.
Когато поправките са завършени.
Накарай го да спре. Той ще послуша теб..
- Върнете се на кораба си. - Не и без офицерите ми.
Това не са преговори.
Лиана.
- Захващайте се за работа. - Къде е Т`Пол?
- Не се тревожи за нея. - Ще ми трябва нейната помощ.
- Можеш да го свършиш сам. - Няма да направя нищо, докато не я видя.
- Правки каквото ти казвам, или няма да я видиш. - Какво е толкова важно в това нещо?
- Наистина ли ще ни убиете за да поддържате това нещо в движение? - Няма да разбереш.
Не ме интересува каква е голямата ви тайна. Няма значение дали сте били тук 3 години или 30.
Но трябва да помислиш за Лиана. Можем да ви помогнем да я върнете вкъщи.
- Просто поправи тези релета. - Имате много да учите за правене на приятели.
Направил съм всички приятели, които ми трябват.
Писна ми да слушам, че прави това за мен. Вече не го вярвам.
- Нямаше да съм жива, ако не беше баща ми. - Все пак той трябваше да им каже истината.
- Знаеш, че той не може да направи това. - Той може да направи каквото си поиска.
Той не е като теб.
- Не трябваше да ходиш на кораба им. - Мислиш, че вината е моя?
Видях по какъв начин гледаше тяхният инжинер. Сигурна ли си, че не си казала нищо?
Не, не съм.
Те скоро ще свършат и всичко ще е наред.
Ще приземим совалката на тези хълмове южно от техният кораб.
Няма ли да ни засекан на сензорите?
Тяхното заглушаващо поле би трябвало да ги остави толкова слепи колкото нас.
Засъжаление това не включва транспортера.
Ще преминем през техните отвори от спасителните капсули.
Това би трябвало да ни сложи до инжинерното и до компютърната стая.
И с малко късмет до Т`Пол и к-р Тъкър.
Това е доста изпипан номер.
Ето те, наблюдавайки ме с оръжие в ръцете си,
докато в същото време трупът ти е на Ентърпрайз.
Какво правиш за съживяването?
- Би ли изчакал отвън? - Не бива да го оставям.
Няма нищо.
- Те правят каквото поискам от тях. - Тогава защо не им поискат да ме пуснат?
Иска ми се да можех.
Може би можеш да ми кажеш, как ме пази мъртвец.
Вярваш ли, че е възможно да кажеш 1 лъжа толкова пъти, че да започнеш да вярваш, че е истина?
Да.
Никога не съм разбирал това, докато не дойде ти.
Спомняш ли си, когато каза, че си помислил, че сме призраци?
В някои отношения... беше прав.
Прокарай се през лявата страна.
Свържи се, ако намериш Т`Пол. И внимавай.
Да, сър.
Ето защо баща ти има нужда да поддържа това нещо да работи.
Да.
Можеш да спреш това.
- Добре ли си? - Да. Откъде се появи той?
Добър въпрос.
Трябва да ги махнеш от кораба.
Лиана, моля те. Ако не го направиш, приятелите ми могат да умрат.
Моля.
- Какво стана с екипажа ви? - Няма ги, капитане. Не е ли очевидно?
- Истинският ви екипаж. - Аа. Тези не изглеждаха ли реални?
Аз ги направих. Не беше лесно. Отне време.
Можеш да ги докоснеш. Могат да те накарат да се смееш.
- Да те изненадат. - Те бяха холограми.
Те бяха нашите приятели, нашето семейство за повече от 20 години.
Те са единствените хора които познавам, освен баща ми докато дойдохте вие.
Но тези, на които сте ги базирали... екипажът на кораба... къде са те?
Зарових ги в хълмовете... поне тези, които можех да намеря след катастрофата.
- Убих ги, затова ги зарових. - Това не е вярно.
Не си спомняш. Беше дете.
Бяхме напът към къщи, точно както Куулан ви каза.
Но не бяхме атакувани. Имаше йонна буря. Пренатовари плазма тръбопроводите.
Аз бях главният инжинер. Моя беше отговорността да започна поправките.
Но беше по- лошо отколкото си мислех. Теч на плазма прогори корпуса.
Губехме атмосфера, затова Капитан Куулан зададе курс към тази планета.
Звучи ми, сякаш си направил всичко за да спасиш кораба.
Те всички са мъртви. Явно не съм направил достатъчно.
- Умряха заради мен. - Не.
Беше мое решение.
Тя беше в нашата каюта на най ниската палуба.
Знаех, че няма да оцелее грубо кацане там долу, затова се върнах за нея.
Всеки баща би направил същото нещо.
Напуснах мястото си.
Плазма течът нарастна; имаше експлозия.
1/2 от екипажа умряха незабавно... включително жена ми.
Неколцина оцеляха до спасителните капсули, но аз...
Не мога да си представя какво е било да направиш такова решение, но е било преди много време.
Трябва да мислиш за дъщеря си сега.
Защо си мисилш, че направих това? Да избягам в някаква фантазия? Преструвайки се, че не е станало?
За 2 години, се опитвах да поправя кораба, докато гледах дъщеря ми да пораства сама.
Затова реших да ги върна... първо майка и, после капитан Куулан и останалите.
Направих всичко възможно да го направя възможно най- добре за нея.
Тя заслужава повече.
Дадох и всичко от което се нуждаеше.
- А когато ти си отидеш? - Трип, моля те.
Ще я оставиш ли да те зарови в хълмовете?
И да живее до края на живота си с тези... хора които си създал?
Ами ако тези релета прегорят отново? Тогава наистина ще е сама.
Тя ми е дъщеря. Не е твоя грижа.
Ами ако се нарани? Какво ще направиш тогава?
- Програмираш... полографически доктор? - Оцеляхме тук успешно.
Може би сте. Питай Лиана как се чувства.
Питай я дали оцеляването е достатъчно.
Добре ли си?
Ще свършим с вашата холографска система, ако това е което искате.
Но трябва да сте сигурни, че това ще е цялата помощ, която ви трябва от нас.
Може да мине много време, преди някой да мине оттук отново.
Влез.
- Добре дошъл на борда. - Благодаря ви, Thank you, Captain.
- Имате красив кораб. - Благодаря. Гордеем се с него.
- Може ли да седна? - Разбира се.
Не съм бил в космоса дълго време. Чувството е странно.
Хубаво, но странно.
Може ли да ви черпя нещо? Чай?
Не, няма нужда. Не, има.
- Вашият инжинер е много директен човек. - Това е 1 начин да се определи.
Никога не съм крил тайни от дъщеря си.
Тя знае, че има повече за виждане отвъд нашият малък оазис.
Но тя никога не е приказвала за напускане... нито веднъж.
Сега вашият инжинер мисли, че можем просто трябва да се опаковаме и да тръгнем.
22 години, к-не... Тук живях 22 години.
На вас този кораб долу може да ви се вижда нищо повече от резерви части,
но за мен, това е домът ми. Не искам да напускам. Щастлив съм тук...
Удобно ми е.
Но г-н Тъкър иска от мен да повярвам, че съм егоист.
Казва, че сега, когато имам възможността да напусна, аз трябва... че Лиана заслужава повече.
Може би е време да спра да се страхувам от промените.
Ще ми помогнете ли да заведа дъщеря си вкъщи?
Ще останем тук, колкото е необходимо за да накараме корабът ви да полети.
Благодаря ви, капитане, но всичко от което се нуждаем, са тези компоненти.
Имам собствен екипаж, който да свърши работата. Има доста добри инжинери.
Това сам го видях.
Как върви?
Добре. Напът сме да пренастройваме антиматерийните инжектори.
- Това беше бързо. - Какво е това?
Това е протеинов преубразовател.
Реших, ме си се уморила да ядеш същата храна по всяко време.
Програмирах го за правене на сладолед. Само 5 вкуса, но са най- добрите.
Скаливия път?
Не си и помислила, че ще те пусна без саливия път, нали?
Благодаря ти.
Сигурни ли сте, че не искате да останем за малко да ви помогнем?
- Имате много места, на които да ходите. - Също и вие.
Може би ще те видя някъде там.
С удоволствие.