Кора Нука? Кора Нука?
Ира зуун нагурааз.
УУч.
Гучи дай гражан вой?
Инаг. Ном ситран гудзибу!
Нанди. Вани' иде.
Песен: "Вяра на сърцето" Пътя беше дълъг
ЕНТЪРПРАЙС ------------ за да стигнем до тук
ЕНТЪРПРАЙС ------------ Измина много време
но мието най-после е близо
И ще видя мечтата си осъществена
По "STAR TREK" на Джийн Роденбъри ----------------- ще докосна небето
И никой не може да ме спре
Скот Бакула в ролята на Капитан Джонатан Арчър ------------------------------------------------------- Не те няма да ме разубедят,
Скот Бакула в ролята на Капитан Джонатан Арчър ------------------------------------------------------- защото имам вяра в сътцето си,
Джон Бинксли в ролята на др. Флокс ------------------------------------------ отивам там където то ме води,
Доминик Кийтинг в ролята на Лейтенант Рийд ------------------------------------------ Имам силата да повярвам,
Джолийн Блалок в ролята на помощник командир Т`Пол ------------------------ че мога да направя всичко.
Имам силата на душата,
Никой не ще ме огъне или пречупи
Антъни Монтгомъри в ролята на мичман Травис Мейуедър --------------------------------------------------------- Мога да достигна всяка звезда.
Имам вяра,
Линда Парк в ролята на мичман Хоши Сато ----------------------------------------- имам вяра,
Конър Триниър в ролята на командир Чарлс Тъкър III -------------------------------------------------- вяра в сърцето си
Превод: << stoyo5 >>
Редакция: << stoyo5 >>
По сценарий на Рик Бърман & Бранън Брага
Плячка
- Коч ни ва зе? - Нааас.
И со ла на. И со ла на!
Крем! Тенда сут базол.
Нингор. Нингор.
Гаар-ди латинум соу-та!
Лааз!
- Сапа муул! - Таа шафета моди.
- Кунаа сииомай зуун. - Ооихх!
Ооо... Сепа тумой. Лорала ррела.
- Латинум со тивала. - Юлас тенда воол.
Сап моприи.
Ла-вой демон.
Лару димо мараа! - Мараа.
Мюк лар Юлис. - Клату.
Фиша ву доле.
Ре-жаве.
Докторе, не трябва ли да излизам вече?
Каза 20 минути. А измина час. Започвам да се чувствам прекалено добре.
Докторе?
Ехо?
Гуса пух наам.
Сен теря де таш. - Ее шуку сафи?
Гуза лус.
Лару ва таа!
Инкала хаби.
Кои сте вие? - Ингала дук хаби?
Не разбирам. - Дукаби на кустра?
Какво?
Бок, магуран дук, какво казвам?
Седни!
Кои по дяволите сте вие? - Не е важно кои сме.
Ти ли командваш кораба? - Аз съм Капитана.
Какво сте направили с екипажа ми? - Те спят.
Няма да бъдат наранени, докато ни съдействаш.
Какво искате? - Къде е трезора ви?
Трезор?
Не знам за какво говорите. - Може би преводача не работи.
Той разбира. - Това е иследователски кораб, не търговски.
Ние не търгуваме. Каквото и да търсите, няма да го намерите тук.
Не носите никакви ценности? Никакви скъпоценни камъни, Латинум?
Това ти казах. - Лъжец!
Които и да сте...вземете каквото искате и се махайте от кораба ми.
Братовчеде, може би трябва. Имаме вече, няколко добри придобивки.
Тук има още. Той крие нещо.
Съгласен съм с Крем. Да вземем това което има и да тръгваме.
Какво имаме? Скенери, долнопробни оръжия.
Нищо освен дрънкулки. - Не забравяй за женските.
Някои от тях, си струват Латиума. Ако напуснем сега, ще може да ги продадем на следващия пазар за роби.
Пазар за роби?
Избери женските, които ще ни донесат печалба. - Вече го направих.
Беше удоволствие да правим бизнес с вас.
Чакай.
Да не размисли?
Ще ти покажа трезора... ако половината е за мен.
Злато и пресован Латинум? - Златни кюлчета. Стотици от тях.
Но за мен е половината. - Десет процента.
Читиресет. - Петнайсет.
35 и нито кюлче по-малко. Никога няма да намериш трезора, без помоща ми.
Двайсет процента... последна оферта. - Няма сделка.
По-добре вземи жените и тръгвай. - 35 процента.
Това не е лоша оферта, Юлис. Може би трябва да я обсъдим.
Не. Ще намерим трезора сами. Крем, започни да товариш стоката.
Защо аз винаги да върша, мръсната работа? - Накарай него да я свърши.
Оо, не там. Ето тук.
Ако това ще ти става навик, май ще ти трябва по-голям кораб.
Това не е мой кораб. На братовчед ми е. - Сериозно.
Останах с впечатление че ти командваш.
Това е първият ми месец на тази работа.
И как ти се струва? - Братовчед ми е умел търговец.
Научих много от него. О, по-добре го остави там, за да направиш място за останалите.
За какво ви е всичко това?
Изглежда, вече имате достатъчно технология.
Никога не е достатъчно.
Правилата на придобиване, гласят: "Увеличи или умри."
"Правила на Придобиването"? - Това е правило 45.
Запомних всички 173 включително и най-важното:
"Човек струва толкова, колкото притежава."
На моята планета, подобно мислене почти разруши цивилизацията.
Трябвало е да вършите работата си по-добре. Действай.
Имаме още много за местене.
Ние?
Иначе, как процедирате? Ти ли разделяш печалбата, между четиримата?
О, братовчед ми определя дяловете.
Трябва да взимаш по-голям процент от останалите.
- Всъщност, аз взимам най-малкия. - О, това не е честно.
Ти вършиш цялата работа.
Братовчед ми знае, кое е най-добре за мен. Ръководи, всичките ми финансови транзакции.
Наистина? - Аз... нямам чувство за бизнес.
Предполагам че му плащаш за това. - Разбира се.
Нямаше да е добър бизнесмен, ако не го правех. "Никога не позволявай на роднини, да застанат на пътя на печалбата."
Още едно от правилата ти? - Номер 6.
Братовчед ми ще ми помогне да придобия един ден собствен кораб.
Можеш ли да ми донесеш чаша вода?
Има чешма в столовата.
Връщам се веднага.
Оу, ще ми донесеш ли и малко храна, след като си тръгнал?
Каквото е останало на тезгяха. Освен, ако вече не сте взели всичко.
Добре ли си, Капитане? - Не съм бил по-добре. Ти?
Доколкото знам, аз и ти сме единствените будни на този кораб.
Опитах се да събудя останалите, но не беше останало нищо в Лазарета за да го направя.
Не се учудвам. тези извънземни, взимат всичко което им попадне в ръцете.
Кои са? - Още не знам.
Можеш ли да вземеш фазов пистолет? - Взели са всичко от оръжейната.
Има 14 оръжейни на кораба. Не може да са изпразнили всичките.
Вярвай ми, Капитане, вече проверих.
Имам идея.
Но ще ти трябва помощ, за да се справиш. Използваха хиперспрей за да ме събудят.
В Док 2 е.
Това е доста добро. - Радвам се че ти харесва.
Може би, трябва да вземем готвача ви с нас.
Нещо против?
Командир...?
Ще се оправиш.
Само защото съм по бельо, си мислиш най-лошото.
Предполагам че имаш обяснение.
Др. Флокс ме дезинфекцираше с биоскенера, след като се върнах от Луната.
Докато бях в Декомпресора, нещо е приспало целия екипаж.
Извъмземни контролират кораба.
Артефакта, който донесе от лунната повърхност... трябва да е бил поставен умишлено.
Когато го отворих, от контейнера излезе някакъв газ.
Тази женска... е различна от другите.
Какъв вид е?
Волканка е.
Волканка.
Не са от най-забавните, веднъж като ги опознаеш.
Искам да опозная тази.
Може би няма да я продам... не и веднага.
Повярвай ми.
Няма чувство за хумор. Вечно се оплаква.
Крем.
Добре ли си?
Понякога ми се иска, Волканците да не са се научили да подтискат агресивноста си.
Хайде, имаме работа да вършим. - Ами другите?
Не мога да ги събудя. Хипоспрея е празен.
Да тръгваме. Освен ако не искаш да бъдеш продадена в робство.
Тук няма нищо. - Не сканираш достатъчно дълбоко.
Това е Трезора им. - Виждал съм такъв във Гавериански кораб.
Защо ще държат Трезора в Лазарета?
Правило номер 23:
Нищо не е по-важно от здравето ти... освен парите ти.
Не виждам заключващ механизъм. - Трябва да използват, някакъв вид магнитно поле.
Трябва да използвам микро-заряди за да го взривя. - Чакай малко.
Губим си времето.
Имаме само 3 часа, преди да се събудят. Ще отнеме дни да претърсим всяки отвор.
Ще го намерим, Мюк. Имай търпение. Отвори този.
Празен.
Аа! Намерих нещо!
Злато?
Не, но изглежда качествено.
Оо, великолепна изработка.
Прибави го към плячката.
На глупак ли ти приличам?
Тази красавица, отива в личната ми колекция.
Разбрахме се да делим печалбата.
Ти каза че кораба ще ни направи богати.
- Ще сме късметлии, ако продадем нещо. - Имахме уговорка.
Променям я. Каквото намеря си е мое.
Чудесно. Туко що я извадих от дяла ти от златото.
Какво има Юлис? Не можеш да намериш зладцето?
Какво е това? - Хей-хей-хей!
Не пипай.
Ако няма да ни помагаш, трябва да се върнеш на кораба си.
А ти какво правиш? - Търся Трезора.
Няма да ти го нарисуват на картата, идиот такъв. - Знам. Но виж.
Ако не бъркам, това е квартирата на Капитана.
Е, и?
Ето къде крие Латинума. Хм?
Кой е най-прекият път?
Можем да вземем асансьора до тази палуба и да минем напряко от тук.
Струва си да погледнем.
Оръжия!
От къде идва това? - От тук!
Накарай го да спре!
Да отидем до квартирата на Капитана.
Къде са скенерите ми?
Оставих ги тук!
Трябва да си по-внимателен с придобивките си.
Отвори си чантата. - Не.
Отвори я. - Крадец ли ме наричаш?
Всички знаем, че ще откраднеш и ушната кал, от ушите на майка си.
Моля ви, господа. Ние сме партньори.
Партньорите не крадът един от друг.
Защо ми е притрябвало да взимам някакви безполезни скенери?
Безполезни? - Аз не съм ги сложил тук.
Оо, наистина? Тогава кой?
Казах ти, не знам!
Може би, сами са скочили в торбата ти.
Къде е другия? Бяха три.
Не гледайте мен. - Върни го.
Разкарай се. - Върни се!
Чу ме, не си добър лъжец!
Там.
Този.
Изненадан съм, че приятелят ти е жив.
Не можеш просто да издърпаш инжектор за антиматерия, като обикновена крушка.
Нещо против?
Ще трябва да изключа инжектора.
Частите за светлинно ядро са много търсени.
Дори братовчед ти да намери Трезора, какво те кара да мислиш, че ще раздели златото с теб?
Имаме договор.
Ако никога не видиш Трезора, няма да знаеш какво има в него.
Може да опита да те измами с дяла. - Не би го направил.
Какво стана с... "Не позволявай на семейството, да застане на пътя на печалбата"?
Виждам, как другите се държат с теб.
Единия от тях каза, че нямаш нюх за бизнес. Защо не им докажеш обратното?
Имам предложение за теб.
Помогни ми да хвана съдружниците ти и ще ти покажа къде е Трезора.
Ще си разделим златото, 50-50. Веднъж да влезнат в кораба, и ще отлетиш, като богаташ.
Каза че винаги си мечтал, да имаш собствен кораб.
От къде да знам, че няма да не прекараш?
Ти държиш оръжието.
Помисли си.
Няма да приемаш повече заповеди... нито да вършиш мръсната работа.
Дори ще вземеш, Волканската женска.
Е... какво ще кажеш?
Възможност като тази, не идва всеки ден.
Хващай се на работа.
Ти губиш.
Къде е Трезора?
Разбираш ли ме?
Не мога да схвана езика му. Това е нисша форма на живот, глупак такъв.
Може би поредното ястие на Капитана - Не бъди толкова сигурен.
Виж размера на ушите.
Мога да взема няколко кюлчета Латинум за това същество в Марлузинската зоо. градина.
Тук няма нищо. - Да претърсим другите квартири.
Достатъчно търсих Трезора за днес. Вие двамата се забавлявайте.
Кой е там?
Един от извънземните се събуди!
Ти защо не спиш?
Кое е следващото?
Къде искаш да го оставя?
Вече място не остана на кораба ти.
Мисля че е време да решиш, какво наистина искаш да задържиш.
Аа, ще попитам Юлис.
Не можеш ли да решиш сам?
Ако искаш някой ден, да управляваш собствен кораб, може би ще трябва да проявиш малко инициатива.
Не съм аз, този, който управлява. - И няма да бъдеш, ако продължаваш така.
Кой е това?
Главният ми инженер.
Защо е буден? - Не питай мен.
Има ли други? - Не съм виждал никой.
Ти?
Анестезията, трябва да продължи още 2 часа.
Може да сме объркали дозата. Може да има още будни.
Трябва да тръгваме. - Не и без златото.
Забрави за златото. Никога няма да го намерим.
Ако искаш да си тръгнеш, вземи някоя от совалките им. Ще се радвам да взема дялът ти.
Очакваш да си тръгна с празни ръце? - Можеш да вземеш совалката и женските.
Не е достатъчно.
Ще трябва да бъде.
Ще съжаляваш за това, Юлис.
Махай се.
Гриш, помогни ми с жените.
Чакай.
Ще ви покажа Трезора.
Трип...
Остави жените тук и ще ви покажа златото.
Нито дума повече, Командир. Това е заповед.
Няма да позволя да вземат жена ми. - Жена?
Тя е онази с острите уши, нали? - Не. Казва се Хоши.
Да не си я докоснал, с мръсните си ръчички.
Споразумяхме ли се?
Ако ги заведеш, дори близо до Трезора, ще те изхвърля от кораба за неподчинение.
Не ти пука за този екипаж. Интересува те само безценното злато.
Предупреждавам те, Трип. - Ти алчен, кучи сине.
Колко струва жена ти? Пет кюлчета злато, може би шест?
Остави ги да вземат Хоши и ще ти дам 10..
Какво?! - Добре, 15.
Достатъчно!
Приемам предложението ти.
Ще оставиш ли жените? - Имаш думата ми на бизнесмен.
Следвай ме.
Чакай тук. Аз ще отида. - За да можеш да ни измамиш с дяла?
За да го скриеш на дъното на чантата си?
Мисля да преброя всяко кюлче злато, преди да е напуснало Трезора.
Ще ги броим по-късно.
О, познавам те прекалено добре Юлис. - Ако той отива и аз отивам.
Аз, също.
Не може всички да отидем.
Времето лети. Някой трябва да остане и да товари кораба.
Това е работа на Крем. - Омръзна ми да върша тази работа.
Не искам да върша цялата черна работа. - Крем...
Време е да покажа малко... инициатива. Имам нюх за бизнес.
Просто не ми давахте шанс да го докажа.
Залавяй се за работа!
Да, братовчеде.
Ти... наистина му каза.
Хващай се на работа.
Гърбът ми.
Какво за него? - Мисля че разтегнах мускул.
Стара травма от водната топка. Обажда се от време на време.
Трябва просто да почина. - Нямаме никакво време.
Ако Юлис се върне и не сме свършили...
Тогава по-добре се хващай на работа.
Къде отиваме? - На долната палуба.
Вече проверихме там.
Определено не сте гледали, където трябва.
След теб.
Дойде да ме спасиш ли?
Как се събуди?
Каквото и да е приспало другите, не ми действа по същия начин.
Тялото ми работи различно от човешките.
"Чоовешките"?
Така се нарича вида им. Те са ужасна раса.
Измамни, жестоки. - Тогава защо живееш с тях?
Нямах избор. Аз съм пленник. Те ме поробиха.
Моля те, вземи ме с теб.
Ти ще бъдеш... чудесна съпруга.
Знаеш ли... да правиш... оо-мокс?
Добре съм обучена в изкуството на удоволствието... но не съм запозната с оо-мокс.
Ушите ми.
Докосни ... ушите ми.
Така ли? - Да.
Ами това? - О, да!
Не минахме ли вече от тук?
Още не.
Пътят ми е познат.
Имаме хиляди тунели като този на кораба.
Въртим се в кръг.
От тук.
Няма ли по-пряк път? - Това му е красотата.
Не е възможно да го намериш, освен ако не знаеш къде отиваш.
Колко остана? - Не се пени.
Близо е.
Внимавай с главата.
Това ли е плана ти... да ни развеждаш до смърт?
Това някакъв номер ли е? - Спокойно. Стигнахме.
Трезорът?
Целият е ваш.
Отвори го. Отвори го!
По-добре, аз да вляза вътре.
Защо?
Доколкото познавам Капитана, мястото е пълно с капани.
Просто... ми дайте няколко минути да проверя.
Не! Вътре може да има скрити оръжия.
Аз ще отида. - Не и без мен.
Ще си напълниш джобовете със злато... - Махни си ръцете от мен!
Нямаме цял ден! - Махни се от люка!
Махни се от пътя ми! - Крадец! Искам дяла си!
Мой си е! - Назад, или ще отхапя ръцете ви!
Моето злато! Моето злато! - Това е капан!
Съжалявам пичове... банката май е затворила днес.
Получи ли се?
Идеално.
Взе ли ключа?
"Не толкова интересна. "Никакво чувство за хумор. Вечно оплакваща се"?
Ще ти се реванширам. - Как?
Пет кюлчета злато?
Отключи тези неща, Пом.Командир. Това е заповед.
Да, Портос. Да. Добре ли си?
Мога да се свържа с Главното командване на Волкан, толкова лесно, колкото и с Флотата.
Ако се доближите и на светлинна година до някой от корабите ни, няма да разберете, какво ви е ударило.
Няма да ни видите отново.
Ако искате да ви отвържа, ще трябва да покажете малко уважение към Крем.
Върмин!
Пусни ме... и ще забравя че това се е случило.
По-късно... може би... ако си послушен.
Пусни ме, идиот такъв! - Млъквай!
Сигурна ли си че искаш да останеш с "Чоовеците"?
С кораба ми и твоя талант, можем да изградим светло... бъдеще.
Ще ти дам Латиниевата си писалка... тази, която винаги си искал.
Не благодаря.
Колекцията ми от бръмбъри?
Карат ме да кихам. - Кажи цената си.
Каквото и да ти предложи, ще го удвоя. - Крем... ние сме семейство.
Познавам Болианска женска... Мога да те запозная.