Не можехме ли да го направим в стаята ми?
Капитанът трябва да бъде в капитанския стол. Вдигни си брадичката.
Просто снимай.
Има стълб растящ от главата ти. Завърти се на дясно с около 10 градуса.
Всяко попълненеи, влизащо в командване Старфлийт ще вижда това на стената.
Това е истинска чест, сър. Виждайки тези капитани всеки ден ни даде нещо, към което да се стремим.
Аа, има отражение от онзи статусен дисплей. Можеш ли да изгасиш мониторите в тактическата стая?
Хайде, Т`Пол. Художникът от Оукланд има нужда от добра снимка, която да прерисува.
Вулканските капитани имат ли портрети, висящи във Висшето Командване?
Вулканците са уважавани за постиженията им, а не за начинът, по който изглеждат.
Освен най важните... които биват мумифицирани.
Защо просто не използваш снимка от досието ми?
Сър? Улавям малка планета по настоящият ни курс.
Мислех, че няма системи по този маршрут.
Не е система, капитане. Това е просто планета.
Покажи я.
Увеличи.
Това е единак. Планета, която е нарушила орбитата си.
Задай курс. Нека да видим по- отблизо.
- Да, сър. - Капитан Арчър, командвайки.
Почини си, Трип.
/ Беше дълъг път /
/ Да стигнем от там до тук /
/ Измина много време /
/ Но моето най- накрая наближава /
/ И най- после ще видя мечтата ми да оживява /
/ Ще докосна небето /
/ И те няма да ме задържат повече /
/ Не, те няма да променят мнението ми /
/ Защото имам вярата на сърцето си /
/ И ще отида, където то ме отведе /
/ Имам опора да вярвам, /
/ Че мога да направя всичко /
/ Имам силата на душата ми /
/ Никой няма да ме огъне или пречупи/
/ Мога да стигна всяка звезда /
/ Имам вяра, /
/ Имам вяра /
/ Вярата на сърцето. /
Субтитри и редакция: KABAL
- Тази планета поддържа разнообразни животински популации. - Как е възможно това?
Не би ли трябвало повърхността да е стабилно замръзнала?
Горещ газ се изпуска от вътрешността на планетата. Повечето живи форми са концетрирани именно там.
Оазис.
Някакви хора?
Няма свидетелства за човековиден живот.
Засичаме енергийни индикации близо до екватора. Там има кораб.
Опитай да ги поздравиш.
Няма отговор.
Може би искат да бъдат оставени намира.
Единствен кораб на тъмна планета? Може би са на меден месец
Инфрачервения е безполезен. Излъчва се твърде много топлина от онези топлинни отвори.
- Би трябвало да сме точно над онзи кораб. - Сканирам за промяна в повърхността.
Ако това е като Амазонка, успех.
Преди казвах, че моа да приземя совалка със затворени очи.
Ами, доказателството е на масата, капитане.
Има място напред, 900 метра, но не е много по- голямо от совалката.
Не трябва да бъде.
Капитане. Техният кораб е в тази посока, 600 м.
Следвайте ме.
Защо не ме оставиш аз да поиграя на капитан за малко, Малкълм?
Това ми напомня на дъждовните гори в Нова Зеландия.
Получих дивоизмерната си значка там.
- Били сте Бой скаут, сър? - Бях Орлов скаут.
- Оо. Аз също. - Верно?
- Колко измерителни значки? - 28. Ти?
- 26. - Оо. Не е толкова зле, сър.
Капитане...
Ако засечем още същества като това, ще получим екзобиологични значки.
Всъщност...
Вече имам такава.
Лагер, сър.
Някой вкъщи?!
Ние сме от кораба Ентърпрайз.
Има ли някой тук!
Все още не засичам жизнени показатели, но техният кораб е на по- малко от 200 метра в тази посока.
Ти и Малкълм го проверете.
Ние ще останем тук, в случай, че някой се появи.
Чухте ли това?
Да.
- Нещо? - За момент, имах хуманоиден признак на живот.
- Изчезна. - Не е изчезнал.
Dhk'trrrr!
Siskah trrral p'kaaat!
Nahk I'taree.
- Капитане, добре ли си? - Всичко е наред.
- Ние сме Еска. - Името ми е Дамрус.
Това е Т`Пол, научният ми офицер и Лт Малкълм Рийд.
Радвам се да ви видя. Вашите приятели почти ме застреляха ей там.
Съжаляваме. Има опасни животни в гората.
Не сме виждали други човековидни тук преди.
- Да не сме нарушили територията ви? - Тази планета е ничия територия.
- Но е специално място за нас. - Какво правите на Дакала?
Тук сме само да изслудваме. Бихме искали да поостанем за малко, ако е ОК.
Това е голяма планета. Можем да намерим друго място за кацане. Но се надявах, че ще се радвате на компания.
Или поне не го казвате буквално.
- Дрейджинското месо е 1 от удоволствията на живота. - Mмм! Няма спор.
- Любопитен съм, защо нашите сензори не ви засякоха. - Използваме сензорни заглушители.
Така дивите животни не ни виждат.
Да не изучавате дивия живот тук?
Не точно.
- Ние сме на експедиция. - Този дрейджин, който ядете, го убихме вчера.
Вие сте ловци.
Нашите хора идват тук от 9 поколения.
Да избивате местните видове?
Убиването на диви животни е част от нашите традиции. Има развити примати тук.
Ние не ги пипаме.
Ловът демодира на Земята преди около 100 год.
Това не означава, че не оценяваме гостоприемността ви.
Екипировката, която носите... изглежда доста сложна за сваляне на няколко ловни животни.
Не подценявайте играта на тази планета. Те по- често вземат по- доброто от нас.
- Чудех се дали мога да се присъединя към 1 от лововете. - Мислех, че вашите хора не удобряват.
Успяхте да се промъкнете без да бъдете засечени от нашите сензори за нощно виждане.
Искам да видя как го направихте.
Обещавам да не убивам нищо, сър.
Зависи от домакините.
Капитански дневник, допълнение.
Трип и Малкълм връщат Хоши обратно на Ентърпрайз
и си слагат малко къмпингови работи, които да върнат на повърхността.
Ако буболечките светят в тъмното,поне ще можеш да го видиш ако са ти налазили спалния човал.
Още 1 причина, поради която съм щастлива, че прекарвам ноща в собствената си бърлога.
Както и да е, тревожа се повече за нещата, които не се виждат..
- Като онези пробивни червеи. - Пробивни червеи?
Явно, те изпълзяват до ухото ти да снесат яйцата си. Лека нощ.
Можем да започнем с ентомологистите, после можем да доведем останалите био-научни екипи.
Препоръчвам да ограничим броят на хора на повърхността до 6 едновременно.
- Разумно. - Забавлявате ли се?
Много. Мерси за споделянето на лагера си с нас.
Тръгваме до 6 часа. Препоръчвам да се наспиш, ако все още искаш да дойдеш.
Не бих го пропуснал.
- Лека. - Лека.
Лека нощ.
Предполагам, че ще поостана тогава.
Изглежда добра идея.
- Мисля да поостана за малко. - Забавлявай се.
Джонатан.
Ехо?
- Има ли някой там? - Джонатан.
Кой е там?
Щом капитанът казва, че я е видял, значи я е видял.
- Има ли други във вашата дружинка? - Не.
Определено няма човешки женски. Сигурни ли сте, че тя не е била от вашия кораб?
Сигурен съм.
- Арчър. - Мейуедър тук, капитане.
- Няма други кораби на повърхността или в орбита, сър. - Мерси, Травис. Арчър, край.
Нищо.
Тя беше млада... дълга руса коса. Носеше някакъв вид нощница.
- Нощница, сър? - Може би сте сънувал.
Не беше сън. Тя каза името ми. Тя знаеше кой съм.
- И... аз също мисля, че я познавам. - Сър?
Имаше нещо в нея. Което... съм виждал и преди.
На тази планета винаги е нощ.
Заобиколен сте от неща, които чувате, но не можете да видите.
- Може да,ъъ,стимулира въображението ви. - Няма да сте първият човек, който
е гледал в джунглата и е виждал нещо, което го не е било там.
Тя беше истинска.
Капитан Арчър, какви са шансовете да срещнете полу-гола жена,
която си мислите, че познавате на дузина св.г. от родната ви планета?
Върви да спиш.
Ако си късметлия, може би тя ще те посети в сънищата ти.
- Тези могат да засичат инфрачервен. - Измежду други неща.
Какво преследвате днес?
Видяхме група огнени вълци вчера, на около 6 километра оттук.
- Това е трудно преминаване. - Ще се старая да не изоставам.
Ще го оценим. Имаме само още 2 дена.
За къде бързате?
За да запазят Дакала, нашите закони позво- ляват да ловуваме само по 4 дни всяка година.
- Тогава ще трябва да напуснем. - Ловците често чакат десетилетия за шанст да дойдат тук.
- Това вулканични отвори ли са? - Да. Този район е особено активен.
Минерални извори, парни отвори. Доста е впечатляващо.
Би си заслужавало да се провери, докато Малкълм е на неговото сафари.
Ще взема фотоапарат.
- Спахте ли добре, капитане? - Да, добре.
Хубаво.
Ако видите някакви красиви женски днес, моля да ни осведомите.
Дрейджин. Женска.
Те са много непредсказуеми.
Напомнят ми на Yellowstone.
Повече е като гототата на Денева 1.
Засичам голяма геотермален процеп на 60 м в тази посока.
Бихте ли искали да го проучим, сър?
Разрешение дадено. Поддържай връзка.
Значи... носеше нощница? Мислиш ли, че е истинска.
- Не хелюцинирах. - Капитане, не се връзва.
Знам. Трип... някога виждал ли си ме да върша глупости?
Имам впредвид наистина глупости?
Помня 1 играна покер на станция Юпитер. Друго освен това...
Миналата нощ влязох в извънземна джунгла сам... преслеващ жена, която вероятно я е нямало там.
Това може да се класира.
Беше, сякаш бях привлечен към нея.
Сякаш нямах никакъв контрол над това, което правех. Не мога да го обясня.
Трябва да е била страхотна жена.
Привидение!
Какво е това?
- Има ли нещо там? - Може да е струя пара.
- Може да заблуди нашите топлинни сензори. - Ами, нека проверим.
Няма смисъл всички да преследваме сензорен дух. Вие двамата стойте в готовност.
Дармус! Погрижи се за госта.
Ще ви настигнем.
Джонатан.
Коя си ти?
От къде знаеш името ми?
Аз... се нуждая от теб, Джонатан.
- Говориш на български. - Трябва да разбереш.
Познавам те. Как е възможно това?
Ако не ме позаваше, щеше ли да дойдеш?
Каза, че се нуждаеше от мен. Защо?
- Ти си различен. - Различен?
Какво е това?
- Какво има? - Вреда.
- Не искам да ти навредя. - Не Джонатан.
Тогава кой? Кой иска да те нарани?
Капитане?
- Добре ли сте? - Да.
Изчезнахте ни. Какво правите чак тук?
Просто... сканирах.
- Дръж го! - Опитвам се.
Ако го държиш стабилен... Бурзаан, ще бъде наред. Но не трябва да мърдаш.
- Арчър до Ентърпрайз. - Какво направи това?
- Не го видях. - Слушам сър.
- Разделяме се да проследим друга следа. - Кажи на Др Флокс да е готов.
- Да, сър. - Това беше дрейджин.
Женските могат да бъдат много агресивни, особено ако защитават гнездо.
Раната е дълбока. Дайте ми тези инструменти за превързване.
Няма вътрешни щети, но е загубил много кръв.
Имаме доктор на борда на нашия кораб. Предупредих го да е готов.
- Подготвени сме да се справим с нараняванията още тук, капитане. - Трябва ни за лова.
- Докторът им може да помогне. - Имаме само още 2 дена.
Благодаря ви капитане. Явно искаме той да получи най- доброто лечение.
Нека го върнем на совалката.. Ти и малкълм вървете с него.
Всички трябва да се върнете на кораба.
Дойдохме на тази планета, съзнавайки опастностите.
Не, не е така.
Не съм готов да напусна.
Лт Рийд докладва, че са се скачили с Ентърпрайз.
Мерси.
Т`Пол...
Влез.
Видях я пак... близо до топлинните отвори.
Проговори ми.
Какво каза?
Каза... че се нуждае от мен.
Мисля... че някой се опитва да я нарани.
Мисля, че трябва да преусмислите отностно връщане на Ентърпрайз.
И да ме погледне Др Флокс?
Няма психотропични съставки тук.
Не хелюцинирах, нито сънувах.
Значи, единственото логично заключение е, че тя е изстинска човешка жена?
Не знам какво е тя.
Но зням, че не е възможно тя да е човек, но ми се появява поради някаква причина
и ще разбера каква е тя.
Как?
Ще я намеря.
- Ще дойда с теб. - Не.
Добре въоръжен ловец почти беше убит днес.
Би било глупаво да отидете в джунглата сам.
Трябва.
Тя избра да общува с мен. Не знам защо.
Но не мисля, че ще се разкрие, ако някой друг е наоколо.
Това ли е единствената причина, поради която отиваш сам?
Какво?
С уваженеи, капитане, но се чудя, дали щяхте да сте толкова решен да намерите това видение
ако беше опърпано облечен мъж.
Как е той, док?
Беше лесно да се синтезира неговата кръвна група за прехвърлянето.
Той ще стъпи на крака до няколко дена.
Ще усведомя капитана.
Командире, бихте ли ми казали какво го е атакувало?
Наричат го дрейджин. Прилича на голямо гадно прасе.
- Прилича на такова, също. - Намерих клетъчен остатък в раната.
Определено не принадлежи на господина тук. Предполагам, че е дошло от животното, което го е заковало.
Какво виждам?
Клетките са в състояние на хромозомно отделяне. Те мутират.
Сякаш се опитват да се променят в нещо, но не мога да разбера в какво.
Трябва да е било най- необикновеното прасе.
Ехо?
Там ли си?
Сам съм.
Джонатан.
Не хелюцинираш.
Истинска си.
Мога да те пипна.
Истинска. Да.
Но... не си човек, нали?
- Човек? - Човек... като мен.
Не сме като теб.
Ние?
Има още като теб? Къде? Не съм виждал други.
Можем да станем каквото виждаш... дърво, животно, вода, каквото виждаш.
Виждам красива жена.
- Защото искаш да видиш красива жена. - Как знаеш какво искам?
Мога да видя мислите ти. Мога да видя какво ти избягва.
Ти си телепат. Ето от къде знаеш езика ми.
Знам повече от езика ти.
Тогава трябва да знаеш защо съм привлечен към теб. Защо се чувствам, все 1 те познавам.
- Ти ме познаваш. - От къде?
- Защо избра мен? - Ти си различен.
Каза това и преди. Как? От кого съм различен?
Другите. Единствените, които са идвали тук преди теб.
- Имаш впредвид Еска. - Знаеш ли защо идват?
- Да ловуват. - Да ловуват нас, Джонатан.
Ние сме тяхната награда над всичко.
Не си могъл да хванеш Дрейджин, но поне имаш няколко белега да показваш.
Ами, вблагодарение на вашият доктор, няма да имам и това.
За капитана и неговият лекар.
За нищо, наистина.
Ами, трябва да пием за нещо, след като дойдохме с празни ръце.
- За добрия лов... утре. - За добрия лов.
- Е, как ги изпуснахте.? - Дрейджиновете мигрират..
Когато се върнахме, те се бяха преместили.
С всички тези сензори и вие не сте успели да видите на къде са отишли?
Те са повече, от това, с което ги оценявате.
Явно.
Ловувате ли на вашият свят?
Да.
Тогава защо пътувате св.г. да ловувате тук? Изглужда ми дълъг път просто да гръмнеш няколко диви прасета.
Ние ловуваме повече от диви прасета.
Плячката тук е различна.
Свине... вълци, някои големи влечуги. Не ми изглежда много различно.
Представи си да ловуваш нещо, което може да се вмъкне в ума ти, да усети мислите ти.
Достатъчно различно ли е?
За какво говориш?
Привидения.
Имате впредвид духове?
Също могат да бъдат.
Хайде, хора.
- Това изглежда доста пресилено. - Така ли?
Ти видя 1 със собствените си очи. Твоята мистериозна жена.
Тя безсъмнено беше привидение, което витаеше близо до лагера.
Но изглеждаше човек.
Дори не знаеш дали е било ТЯ.
Те си променят формата. Могат да изглеждат като всичко.
Дори като хора, които познавате.
Така те мамят.
Звучат като интелигентни, съзнателни същества.
Не и по начинът, по който вашето око измерва интелигентността.
Това е инстинктивен отговор. Ето защо ви проследявахме в деня, в който пристигнахте.
Мислехме, че са взели формата ви.
Те приемат точната характеристика на каквото се превърнат.
Превръщат се в скала, виждаш скала.
Дори на скенерите.
Преди да се научим как да ги виждаме, те избиваха повече от нас, отколкото ние от тях.
Баща ми дойде тук с 8 други ловци.
Те вкарали група от привидения в затънтен каньон.
Баща ми бил убеден, че са ги отрязали.
Но когато пристъпили, привиденията чакали.
Те прочели мислите на ловците.
Знаели планът им.
Баща ми оцеля, но само 2 от неговите приятели оцеляха.
Как ги хващате?
Последните години научихме, че когато ги приклещим в някой ъгъл, те се панират, особено младите.
Когато се страхуват, излъчват химическа индикация.
Нашите скенери са модифицирани да я засичат.
Дава ни предимство.
- Те много добре знаят какво правят. - Намирам го също за безвкусно, капитане.
- Просто не съм сигурна как можем да ги спрем. - Те са добре въоръжени и познават терена.
Не би било добре да се опитаме да им вземем оръжията.
Нямаме и право, в никакъв случай.
Какво право имат те, да идват на тази планета и да гърмят местните?
Ловуването на дива свиня е 1 нещо, но те убиват съзнателни видове.
Дори и да ги спрем, техните хора ще продължават да ловуват.
Правили са го стотици години.
Освен, ако не намерим по- постоянно решение.
Капитане?
Ловците казаха, че привиденията излъчват химическа индикация, когато се страхуват.
Това ги издава.
Имаме проба на клетките им.
Анализирах мутативното им умение. Доста забележително.
Можеш ли да намериш начин да замаскираш химикала? Това би ги предпазило от скенерите на ловците.
Ще започна веднага.
Може да не можем да ги спрем да ловуват тук, но можем да изравним силите.
- Лека, капитане. - Трип.
- Да ти донеса нещо? - Не, мерси.
Мляко, студено.
Знаеш ли някаква поезия?
Имаш впревдид отвъд "Имаше млада дама от Ипсоич"?
Когато бях дете, ако имах проблеми със съня, майка ми ми рецитираше 1 поема.
Имаше 1, която винаги исках.
Имаше смешно име... "Песента на блуждаещият Ангъс."
Не я научих докато не станах по- голям и не разбрах че е от Йеатс.
"Излязох от лещака, защото имаше огън в главата ми..."
Както и да е... Мъжът от поемата хваща риба и я превръща в красива жена...
с коса с ябълков аромат.
Тя го вика по има, после изчезва.
И?
Той прекарва остатъка от живота си търсейки я.
Неговото видение за съвършенство, предполагам. Нещо, което той никога не е можел да намери.
- Това е тя. - Капитане.
Когато слушах поемата, трябва да съм изградил образ на жената в главата си.
Не съм се замислял за това с години. Ето защо не я разпознах отначало.
Тя не е някой, който някога съм познавал. Тя е някой, който съм си представил като дете.
Недостижимата жена от поемата.
Защо си мислиш, че това привидение е влязло в ума ти и е взело точно този образ, който си забравил?
Не знам.
Може би поемата е в главата повече отколкото предполагаш.
- Флокс до Арчър. - Арчър.
- Капитане, май открих нещо. - Веднага идвам.
Тя може да е нещо, което съм си представил преди много време.
Но да съм проклет, ако позволя на някой да я гръмне.
- Сигурен ли си? - Това е привидение.
Не улавям индикация. Вероятно е било дрейджин.
- Видях го да се променя. Привидение е. - Продължавай да следиш.
Къде е?
Не засичам нищо.
Трябва да е тук. Няма изход.
Ами, ако е приклещено, трябва да е изплашено
Защо не го засичаме?
Може да не го е страх сега, но скоро ще бъде.
- Добре съм. - Нещо не е наред. Трябваше да го видим.
- Може би скенерите ни не работят. - Всичките?
Трябва да тръгваме.
Да се връщаме в лагера.
- Как е ловът? Някакъв късмет? - Какво правите тук?
Искахме да направим още няколко изследвания преди да си тръгнем.
- Всичко ли е наред? - Добре сме.
Сигурни ли сте?
Изглеждате доста разбити.
- Скенерите ни са в неизправност. - Съжалявам да го чуя.
Явно няма да се върнете с трофеи вкъщи тази година.
Странно... но досега не сме се проваляли на лов, докато не дойдохте вие.
Явно сме на карък.
- Там ли си? - Да.
- Те си тръгнаха. - За сега.
Даде ли на другите маскиращият агент?
Да.
Ще ви пази.
Благодаря ти.
Знам коя си ти.
Спомни си.
Благодаря ти... че ми припомни.
Никога не спирай да търсиш това, което изглежда недостъпно.
Довиждане, Джонатан. Не ме забравяй.
Няма.