Пусни ме
Какво искаш от мен?
Истината.
-Документ за самоличност? -Сигурно си нов тук.
Всичко е наред, пусни го.
-Благодаря, Кейсич. -Няма проблеми.
-Готина е. -Но е сгодена.
Какво ще кажеш?
Шумно е.
-Има ли някой във ВИП-а? -Ще ви намерим място.
Не се чувствай длъжен да ме забавляваш.
Джуд ще отсъства само два дни.
Не обичам да се чувствам длъжен. Пък и годеникът ти ми направи услуга.
Нямаше да ми е приятно да изляза сам.
Нещо ми подсказва, че нямаше да си сам много дълго.
-Две мартинита. -Идват.
''Нулеви последици.''
Това си е обещание.
Само ако се пази в тайна.
За добрата ми приятелка Аманда по случай годежа й.
-Наздраве. -Наздраве.
Какво има?
Какво правиш?
-Аманда. -Каза, че заминаваш
-по някакъв бизнес. -Мога да обясня. Чакай.
Аманда, чакай...
Всичко мога да обясня. Аманда.
Кучи син. Направил си го нарочно.
Ти сам си го направи. Аманда заслужава нещо по-добро.
Лъжец. Така пишеше във вестниците, но това не е истината.
-Прочети полицейския доклад. -Знам, че си се погрижил за него.
Не знам как си го направил, но ще си платиш.
Кой си ти?
Не помниш ли?
Ти ме уби.
Този път татенцето няма да те спаси, Лекс.
СМОЛВИЛ
ПРЕВОД-\\Clark Kent//
Нищо не възбужда апетита така, както 50 минути от часа
-по английски на г-н Остин. -Да бе, трябва да пишем биография
-на съученик за понеделник. -Май си недоволен,
че имената бяха изтеглени с жребий?
Пит е убеден, че жребият е бил нагласен.
Има поне дузина момичета в класа, които си заслужават разпитването.
-На мен ми се падна Стан Гибсън. -Онзи от сувенирния магазин?
-Знам, че е много... -Ефикасен?
Ще науча повече за продаването на училищни знаменца,
отколкото бих могъл да понеса.
Продължаваш да се усмихваш. Коя е твоята жертва?
Самият г-н Кент.
-Аз? -Взимам си думите назад.
На Хлои ще й е по-трудно.
-Моля? -Не се обиждай, Кларк,
но за тези шест страници
-ще падне голямо ровене. -Аз правя разни неща.
Сигурна съм, че ако приложа журналистическите си умения,
ще открия някое тъмно петно в миналото.
Хлои, това е домашно по английски, не скандал за корупция.
Спокойно. Ти нямаш нищо за криене, нали?
Кларк, изплюй камъчето. Какво изтегли?
Не ми казвай. Лана Ланг.
Виж му лицето и няма нужда да питаш.
Всичко е било нагласено.
-Сигурно веднага почваш да пишеш? -Вече е уредено.
С Лана ще подготвяме ''Талон'' за официалното откриване.
Заместник-гаджето върши тежката работа,
докато Уитни работи в магазина на баща си.
-Като стана дума... -Чакай.Кога ще ти правя интервю?
Да. Ще се видим.
Той отряза ли ме току-що?
Една стъпка напред, две назад. Хайде.
Обещахте, че всичко ще е готово навреме.
Това беше преди да започне този теч.
-Тръбите не са сменяни с години. -Колко време ще отнеме?
Не мога да ви дам отговор, преди да съм видял с очите си.
Който иска да възкреси миналото, възкресява и проблемите му.
След малко ще дойде Лекс Лутор. Ще иска да чуе сума,
време за изпълнение и по-добро обяснение от това.
Съжалявам, още не е отворено.
Искам да подам документи за помощник-мениджър.
Знам, че е късно, но ако може да получа...
-Ланг. -Ланг.
Да ви предупредя, леля провежда интервюта чак след седмица.
Няма проблеми. Разполагам с цялото време на света.
-Казвам се Джуд Ройс. -Здравейте.
Разбирам, че Лекс Лутор участва в проекта.
Той е един от собствениците. Защо? Срещали ли сте се?
-Преди много време в Метрополис. -Сигурно е било интересно.
Да кажем, че той има причина да живее в Смолвил.
Искате ли съвет? Стойте далеч от него.
Когато се намеси Лекс, нещата свършват зле.
Какво правиш тук? Бяхме се разбрали.
След онази нощ никога нямаше да се срещаме.
-Видях го, Лекс. -Кого?
Джуд.
-Знаем, че това е невъзможно. -Чуй ме. Той е жив.
Виждам го на всяка крачка.
-Той ме преследва. -Кейсич. У спокой се.
Не съм луд.
-Каза ли какво иска? -Да. Истината.
Слушай. Имам апартамент в града.
Сигурен е. Отиди там и чакай да ти се обадя.
-Здравей, Лекс. -Здравей.
-Кой беше това? -Никой.
Чух, че сме протекли.
Всичко наред ли е?
-Чувствам се малко странно. -Спокойно, спукана тръба е.
Дойде твой приятел, който иска да става помощник-мениджър.
Каза ми да стоя далеч от теб.
Как се казва?
Джуд Ройс.
-Какво има, Лекс? -Кога си тръгна?
Точно преди да дойдеш.
Кой е Джуд Ройс?
Кларк, нямам представа кого е срещнала Лана,
но не е възможно да е този човек.
Не се тревожи. Аз не се тревожа.
Какво става?
Не знам.
Под таблото.
Някой е решил да се прави на оригинален.
Какви бяха тези викове?
Извратената му представа за шега.
И се оказа успешна. Събрахме цяла тълпа.
-Лекс. -Това не те засяга.
Има ли някой вкъщи?
Вземи си микрофон, синко.
-Какво става? -Тъй като не можах да те намеря,
реших да започна биографичното си проучване от самото начало.
За разлика от някои хора,
родителите ти се съгласиха да бъдат интервюирани.
Хлои ни задава много интересни въпроси, Кларк.
Благодаря. Остават ни още малко...
Говорим за ранното детство.
Как точно мина осиновяването на Кларк?
Ами, беше... Беше като всяко друго нормално осиновяване.
Може ли да ме запознаете с процеса? Седмици ли отне ли месеци?
Адвокат ли използвахте или прибягнахте до услугите на...
Касетата свърши. Няма проблеми, в колата имам още.
Веднага се връщам.
Хлои проучва живота ти за училищен проект?
-Откога? -Днес ни го възложиха.
Не знаех, че ще се прави на Майк Уолъс.
Нямаме против да говорим за теб,
Но ако почне да пита за осиновяването...
Какво за осиновяването?
Има ли нещо, което не знам?
Трябваше да измислим някаква история,
но е по-сложно от това.
Това е тема, която трябва да си остане между нас.
Прекъснах ли ви?
Кларк, сега си ми подръка,
имам няколко конкретни неща и за теб.
Отбих се за малко.
Отивам да се срещна с Лана, за да работя върху домашното.
Кларк, не искам да звуча параноично, но ти обягваш ли ме?
Утре, обещавам ти.
Добре, това не е официален въпрос
и не искам да ме разбирате погрешно,
но вашият син винаги ли е бил толкова странен?
-Какво е чувството? -Кое чувство?
Да избавиш кино ''Талон'' от перспективата да се превърне в паркинг?
Хубаво е да разчитат на теб, да поемаш отговорност.
Отнасят се с теб различно. -Не мислят, че ще се счупиш.
Най-накрая се отървах от костюма на приказната принцеса.
-Лекс, какво правиш тук? -Контракторът се обади.
Каза, че е изчислил всичко и искаше да се срещнем тук.
Какво, по дяволите...
Добре ли си?
Да. Тръгнах да влизам през задната врата и някакъв ме нападна,
накара ме да го пусна и ме удари по главата.
Видя ли лицето му?
Не.
Вижте.
Това не беше там, когато заключих. Ще се обадя на полицията.
Лекс, написано е твоето име.
Нулеви последици.
Как си?
Бях добре... Докато не се показа това.
Да, глупав въпрос.
Що за ненормалник би направил такова нещо?
Не знам.
Не съм виждала Лекс толкова притеснен преди.
Добре дошъл в клуба.
Онзи тип ме предупреди. Каза, че всичко, свързано с Лекс, свършва зле.
Какво всъщност знаем за него и за миналото му?
Искам да знаете, че наистина дълбоко съжалявам за всичко това.
Няма да се отрази на датата на откриването.
Ще бъдем в устите на хората, преди още да сме отворили врати.
Познаваш ли го? Човекът в... Знаеш.
Макс Кейсич. Да, познавах го преди много време в Метрополис.
Имаш ли представа кой би могъл да направи така с него?
Не.
Ами твоят стар приятел Джуд Ройс?
-Съмнявам се, че е бил той. -Защо?
Защото е мъртъв от три години.
Единствената информация, която получих от семейство Кент
беше признанието, че Кларк мрази грах.
Намират част от човешко тяло в ''Талон'', а ти говориш за Кларк?
Къде са ти приоритетите? Сигурно е намесен Лекс Лутор.
Знам, че имаш разногласия с фамилията Лутор повече от това.
Знаеш как постъпиха със семейството ми.
Всяка информация по реда си.
-Сега, относно Кларк... -Какво искаш от мен?
Кларк е по-бистър от минералната вода.
Ти го познаваш най-дълго време. Искам някакъв анекдот,
някаква малка информация за тъмното му минало.
Е, имаше нещо в първи клас.
Благодаря. Това е повече, отколкото съм открила досега.
Продължавай.
Имаше един третокласник, който ни тормозеше.
Беше твърдо решен да насини всеки от нас.
Един ден дойде моят ред. Тъкмо щеше да ми развинти главата
-и Кларк скочи между нас. -Значи Кларк се е намесил?
Звучи много мило,
-Какъв тест? -Не съм свършил.
Кларк го блъсна така, че той мина през една врата
и я направи на трески. Не знам как го постигна.
-Онзи беше два пъти по-голям от нас. -Някакъв коментар?
Ние бяхме 6-годишни. Два пъти по-голям значеше 90 сантиметра.
Ако искаш още древна история, питай източника.
Имам среща в сувенирния магазин.
Забавлявай се.
Мистерията около Кларк Кент се задълбочава.
-Мистерия? -Да.
Тък като не искаш да ми сътрудничиш,
трябваше да намеря информация по други пътища.
Осиновяването ти е извършено чрез Метрополис Юнайтед Чаритис
но тук идва странната част. Те са били в бизнеса 6 месеца
и това е единственото осиновяване, за което са посредничили.
Не мога да повярвам, че си го направила, Хлои.
Не си знаел? Мислех, че родителите ти са ти казали.
-Не те ли интересува? -Защо?
Истинските ми родители са или мъртви, или не са ме искали.
-Месиш се в личния ми живот. -Опитвам се да бъда акуратна.
Това е домашно. Вчера прекарах един час с Лана за това и край.
Не съм някаква загадка, която трябва да разрешиш.
Кларк, аз...
Говорете, г-н Рейнс.
Според портиера Кейсич въобще не е стигнал до апартамента в Метрополис.
-Ами Ройс? -Родителите му са загинали отдавна.
При автомобилна катастрофа. Той е наследил всичко.
Аманда Ротман? Разбрахте ли къде живее?
Преместила се е. Не е оставила адрес. Кога говорихте с нея за последен път?
Преди три години.
Няма да е зле да ми кажете какво става.
Не. Ти си шеф на охраната ми.
Ще я намериш и ще й кажеш, че може да е в опасност.
Само това трябва да знаеш.
Направете път. Полиция. Извинете ме. Полиция.
-Кой сте вие? -Детектив Сам Фелън.
Ти ли си охраната в тази зоологическа градина?
-Да. -Стой наблизо. Ще поговорим.
-Слава богу, че си тук. -Лекс.
Този път наистина си загазил.
Кажи ми какво стана.
Ако не се овладееш, няма да мога да ти помогна.
Какво стана?
Това ли точно стана?
Добре. Ето какво ще направим.
Ти не си бил тук. Името ти няма да се появи в доклада.
-Как? -Затова са парите на баща ти.
Този път ще се бръкне здраво.
-Ами Аманда? -Ще се погрижа за нея,
но ти никога повече не бива да я виждаш. Ясно?
Обади се на този човек, той ще се погрижи за рамото ти.
Никакво спешно отделение.
Добре, тръгвай.
-Видя ли какво стана? -Почти всичко.
У смихни се. Защото ще се сдобиеш със сериозна сума.
Нищо ли няма да кажеш?
Мислех, че Лекс Лутор знае всички отговори.
-не знам какво искаш. -Истината за клуб ''Нула''.
Замаскирането на случая.
Познаваше ли ченгето?
Което написа доклада? Фелън?
Мъртъв е.
Ти си бил замесен и в това. Много интересно.
Защо не ме убиеш още сега?
Защото е забавно да те гледам как страдаш.
Знаеш, че мога да те гръмна всеки момент.
Кажи ми.
Какво наистина стана?
Лекс.
Лекс, добре ли си?
Кларк, какво правиш тук?
От офиса ти ми казаха, че си тук.
Стори ми се, че чух някой друг.
Не, сам съм.
Потърсих информация за Макс Кейсич.
Знам какво е станало в клуб ''Нула''.
Че е бил прострелян и е убил Ройс. Само не знам как ти си намесен в това.
-Какво става? -Моля те, Кларк.
В името на приятелството ни те моля да не се месиш.
Някои тайни не бива да се разкриват.
Кларк.
Хайде, синко, кравите няма да се нахранят сами.
-До късно ли стоя снощи? -Помагах на Лана.
Няма да остави инцидента с ръката да отложи отварянето на ''Талон''.
Ето това става, когато се забъркаш с Лекс Лутор.
Ако не беше Лекс, ''Талон'' щеше да се превърне в паркинг.
Той хвърля много голяма сянка.
Не искам някой от вас да пострада, това е.
Миналото си е минало. Да гледаме в бъдещето.
Добре, убеди ме.
Как върви биографията на Хлои?
Май е приключила с интервютата?
Ако спомене нещо за граха, съжалявам.
Беше първото нещо, което ми хрумна.
Ами ако спомене нещо за Метрополис Юнайтед Чаритис?
Досега смятах настойчивостта за хубава черта.
Откакто научих истината, не съм мислил за осиновяването.
Хлои ми каза, че агенцията чрез която сте ме осиновили,
е била отворена само 6 месеца и аз съм бил единственият случай.
Виж, синко,
процесът е наистина труден, дори да минаваш по обичайните канали.
С теб беше малко по-сложно, това е.
-Всичко законно ли е? -Да, законно е, само...
Ние с майка ти не разполагахме с такъв вид достъп.
Какво значи това?
Ще кажа само, че има дълъг път между убежището ни за бури
и това, което е написано в акта ти за раждане.
-Чуваш ли това? -Кое?
Цялото стадо е зад възвишението. Трябва да чуваме нещо.
Какво е станало?
Защо ''Луторкорп'' ще си хвърля отпадъците тук?
Ще го заснема от различен ъгъл.
Г-н и г-жа Кент, нямам идея как е станало това,
но ще направя всичко възможно, за да разбера.
Ще платя за стадото ви, разбира се.
Мислиш, че всичко се решава по този начин, нали, Лекс?
Хвърляш малко пари и се надяваш, че проблемът ще изчезне.
Някои неща са по-сложни от това.
Мислех, че не мога да падна повече в очите на баща ти.
Грешил съм.
Никога не бих допуснал да се случи такова нещо.
Има ли нещо общо с клуб ''Нула''?
-Така мисля. -Трябва да кажеш на властите
всичко, което знаеш. Бече не става въпрос само за теб.
Г-н Лутор, човекът от Центъра по еколоия иска да говори с вас.
Компанията ви ще получи голяма черна точка за това.
-Отивам при шерифа. -И какво ще му кажеш?
Кажете му, че се е обаждал Кларк. Благодаря.
-Кой беше това? -Опитвам се да намеря Лекс.
Не е в офиса, не е в имението
а мобилният му телефон ме прехвърля на секретар.
Къде е татко?
-Лекс каза, че ще плати. -Не е само до парите.
Не знаем каква заплаха представлява това
Вината не е на Лекс.
Някой се опитва да го накисне
Виж.
-Докато това не се изясни... -Лекс винаги е бил добър приятел.
Знам. Аз винаги го защитавам,
но в миналото му има неща, които са доста мъгляви.
Нашето семейство не гледа в миналото.
Аз израснах в Метрополис, познавам света на Лутор.
Изглежда бляскав и забавен, но децата порастват твърде бързо
и лесно могат да се забъркат в нещо.
Това нещо с Лекс започва да се отразява и на теб.
Разчленени тела и отровени крави? Това не е нормално.
Какво искате да направя? Да го отрежа от живота си?
Не, искаме да стоиш настрана, докато не разберем какво е станало.
Не искаме да се замесваш в проблемите му.
Може ли да поговорим?
Как си?
-Официално или неофициално? -Добре, заслужавам си го.
Не съм искала да те връхлитам така с новината за агенцията.
Видяла си интересна история и си се хванала за нея.
-Така правят журналистите. -Прав си.
Не помислих за това, че може да те нараня.
И въпреки че журналистическият ми инстинкт се бунтува,
не искам да загубя приятел,
затова зарязвам всичко.
Благодаря.
Мога ли да те питам нещо?
Неофициално.
Мислиш ли понякога за истинските си родители?
Всеки ден от живота си.
Явно не само аз се занимавам с проучване.
-Какво е Клуб ''Нула''? -Част от миналото на Лекс.
Помоли ме да не се занимавам с това.
Донесох снимки за родителите ти.
Помислих, че може да ги използват за застраховката.
Ще се видим по-късно. Трябва да вървя.
Хлои,
това е същият тип.
-Чакай, но той е... -Мъртъв.
Помощ.
Някой да помогне.
Помощ.
Някой да помогне.
Никой не е виждал Лекс от сутринта.
Намерих книжката на човека от снимката. Регистрирана е на Смит.
Има адрес в Метрополис и не работи за ЦЕЗ.
-Как го направи? -Проникнах в базата данни.
-Настоятелността се възнаграждава. -Обади се в полицията.
-Нека да отидат на този адрес. -Какво става?
Мисля, че Лекс е в беда.
Готов ли си да говориш?
Трябваше да си тук преди три години.
Под светлината на прожекторите.
Какво искаш от мен?
Истината за клуб ''Нула''.
Кейсич.
Извинете, намерихте ли някой друг вътре?
-Знаете ли къде е клуб ''Нула''? -Закъснял си с 6 месеца.
-Какво значи това? -Затвориха го.
Намираше се в стар склад между 78-а и Мейн стрийт.
Лъжец. Така пишеше във вестниците, но това не е истината.
-Прочети полицейския доклад. -Знам, че си се погрижил за него.
Не знам как си го направил, но ще си платиш.
Кой си ти?
Не помниш ли?
Ти ме уби.
Този път татенцето няма да те спаси, Лекс.
Край на игрите.
Време е за истината.
Познавам те. Ти прави ремонта на ''Талон''.
Това е дневната ми работа.
Кой си ти?
Аманда казвала ли ти е нещо за семейството си?
Каза, че има брат, който живеел в Сентръл сити.
Излязъл от затвора. Поддържал връзка само с нея.
Тя беше връзката ми със света.
Нямах богат баща, който да ме спаси.
-Не разбирам. Какво искаш? -Какво искам ли?
Искам да отмъстя за сестра си.
Какво искаш да кажеш? Къде е Аманда?
Мъртва е, Лекс.
Самоуби се преди година.
-Не съм знаел. -Защото я отряза от живота си.
Тя вече никога не беше същата. Смъртта на Джуд я съсипа.
Той беше любовта на живота й. Ти й отне всичко.
Тя нямаше за какво да живее.
Кой е това?
Извадих късмет.
Няколко седмици след погребението на Аманда
Не можех да повярвам. Той правеше хамбургерите.
Нали знаеш как казват, че всеки си има двойник? Погледнах го втори път.
Помислих си, че щом може да заблуди мен, ще заблуди и теб.
Защо се съгласи?
Беше пуснат под гаранция и му трябваха пари.
Ти съсипа живота на Аманда, аз ще съсипя твоя.
Тя най-после ще получи възмездие.
Ти беше прав.
За вестниците, за полицейския доклад и за това, което казах на Фелън.
Всичко беше лъжа. Искаш истината? Ще я получиш.
-Не, не. Пак извърташ. -Това стана.
Точно това стана. Аманда дръпна спусъка.
Тя застреля Джуд. Аз се опитах да я предпазя.
Свършено е с теб, Лекс.
Няма да върнеш Аманда, ако ме убиеш.
Нищо не може да промени това, което стана.Не ми пука.
След тази вечер няма да правиш зло на никого.
Не можеш да избягаш от миналото си, Лекс.
Лекс.
Залегни. Тук има човек с пистолет.
Къде? Този ли?
-Какво стана? -Нямам никаква идея.
Как ме намери тук?
С малко помощ от моите приятели.
-Е, какво мислиш? -Изненадан съм.
Аз също.
Къде е Хлои?
Каза, че ще закъснее.
Донесох това за теб.
Не е част от човешко тяло.
Намерих я на тавана. От баба ми е.
Правена е точно след отварянето на ''Талон''.
-Можеш да я закачиш на стената. -Невероятна е. Благодаря ти.
Няма защо.
По-добре да се връщам на работа.
Как се чувстваш?
-Страх ме е. Не казвай на никого. -Тайната ти е на сигурно място.
Имам чувството, че ме отбягваш, Кларк.
Разбрах, че не знам много неща за теб.
Мислиш, че тъмното ми минало може да засегне и теб?
Опитвах се да предпазя Аманда.
Баща ми нямаше да си мръдне пръста, за да я спаси,
но аз знаех, че ще направи всичко, за да спаси сина си.
Значи ти си поел вината и всичко е било покрито?
Това ли се случи? Това ли е истината?
Истината е, че бих направил всичко, за да спася приятелите си.