Добре хора имате 15 минути.
Идва буря насам, и искам да сме потеглили преди да ни застигне.
Колко още камъка ще трябва да намерим?
- Два. Розов шварщ и метеоритен камък. - Добре,нека да видим кой ще ги намери първи.
Пиши един.
Ти си търсач на камъни Кларк.
Хей Кларк.
Здравей Лана.
От кога се интересуваш толкова от Геология?
Нямаш голям късмет?
- Някои повече се заглеждат отколкото да търсят. - Съжалявам...
...но намирам Геологията още по безполезна отколкото Математиката.
Мога да поръчам тези камъни през нета и ще ми ги доставят у нас вакумирани.
Хей,Холи искаш ли част от метеоритен камък?
Не,вече имам достатъчно. Благодаря все пак.
Няма проблем,винаги съм на разположение.
Хей, загубеняк стига си забивал приятелката ми,разбра ми?
Следващия път няма да съм толкова мил и щи ти завра камъните някъде.
- Да,бих искал да видя как ще стане. - Така ли?
Имаш късмет че баща ти е учител.
Ерик?
Колко екземпляра събра?
- Няколко,просто очилата ми са мъгляви. - Свърше си работата Ерик.
- Но татко... - Г-н Самърс в училище.
Имаш 10 минути да завършиш задачата си. Дано да намериш всеки камък.
Радвам се че не е мой баща.
Някой виждал ли е Ерик? Сигурно се е загубил.
Аз ще го намеря.
Ерик! Ерик!
Смолвил
ПРЕВОД-\\Clark Kent//
Кларк!
Ще ми дойде добре твоята помощ.
Заредих всичко,само...
Хей.
Добре ли си?
Да просто съм малко изморен.
Пикапа заседна в калта и ми трябва малко помощ и...
- Кравите няма да се нахранят сами. - Да. Можеш ли да ми помогнеш?
- Готов? - Готов!
Чакай малко!
Добре!
- Кларк,буташ ли? - Да!
Кларк...
Хайде сине нямаме време за...
Какво стана?
Не знам.
Ето ти чисто яке,скъпи, как се чустваш?
Просто немога да разбера какво се слъчва с мен. И защо ми тече кръв?
Може би това е част от твоето развитие, като ренгена...
...или може би светкавицата има нещо общо с това, не знам.
Аз ще се оправя,нали?
Това което трябва да направиш сега е да отидеш на училище...
...и ако нещо друго стане или се влоши звъннни ни.
Това е много странно. Преди никога не съм се притиснявал дали ще се разболея.
Те не си болен, Кларк, просто не си на себе си.
А, току що изпуста автобуса, по-добре да побързаш.
- Нещо не е наред ли? - Бързината ми е изчезнала също.
Добро утро, мамо.
- Добро утро, татко. - Закъсняваш, и аз не мога да стоя да те чакам.
Просто му дай 5 минути, за къде бързаш?
Имаме събрание в факултета.
Добре.
Аз ще те закарам когато си готов да тръгнеш.
Благодаря.
- Г-н Самърс. - Не ми дръж такъв тон.
Твоята малка каскада вчера почти не коства живота на твоя приятел от училище.
- Единственото което мога да направя е да се извинявам. - Това беше глупаво и егоистично.
Защо не запазиш своите речи за твоя клас?
- Как направи това? - Ти си учителят по науките, кажи ми ти.
Нека майка ти те закара.
Добре ли се чустваш?
Да, защо?
Обикновенн бягаш без да пуснеш една капка пот. Днес изглеждаш така все едно ще умреш.
Не, добре съм.
- Какво има? - Кракът ми, боли ме.
Товае спазъм, раздвижи го и ще мине.
Днес се разпадаш, Кларк.
Ерик.
Ей, имаш ли минута?
Да, разбира се. Какво има?
Ние нямахме шанс да говорим след това което се случи вчера.
Да, благодаря че ме хвана. Това беше грешен ход от моя страна.
Значи се чустваш добре?
Впрочем, чуствам се страхотно.
И няма нищо различно в теб?
Защо, трябва ли да има?
Не, просто се радвам че си добре.
Кларк...
...носът ти кърви.
- Благодаря за превоза. - За теб винаги.
- Искаш ли да влезеш и да кажеш здравей на Нел? - Не мога.
Трябва да отида до магазина. Ден за капитал.
Ще се видим ли довечера?
Трябва да проверя числата при баща ми в болницата.
- Мислих си че сега се възстановява. - Така е , просто...
Просто иска да има чуството че държи нещата под контрол.
Ти как се справяш?
Не толкова добре.
Не мога да си напиша домашните, не мога да тренирам.
сигурно ще се сбогувам с моята стипендия.
Мини довечера през нас, ще ти помогна за твоята домашна.
Ей, кога Нел е дала магазина за продажба?
Какво?
Защо не ми каза че ще продаваш магазина?
Съжалявам, но взех това решение тази сутрин.
- И кога мислеше да ми кажеш? - Не мога да разбера защо си толкова разстроена.
Имам предвид че, никога не си проявяла интерес към магазина преди.
И сега се предполага че трябва да се консултирам с теб?
- Ще продаваш ли и киното? - Да , Лана, то е част от сградата.
Знаеш колко много означава за мен.
Ако трябваше да взимам бизнес решения оповавани на сантименталност...
...щях да съм фалирала преди много време.
Освен това, киното е затворено от месеци.
Ще продам сградата и ще се преместим в по-малък магазин.
- Трябва да има и друг начин. - Виж, аз просто мисля за бъдещето.
Свърших със сеното.
Държиш ли се?
Като се има напредвид че моите работи ми отнемаха 5 минути, а сега 2 часа...
...всичко е наред.
Еми, стига да не станеш по-зле, мисля че можем да спрем с молитвите.
По-добре да се захващам с оградата за да не изпусна вечерята.
Имаш нужда от почивка. Ще се погрижа за това сутринта.
- Оо, татко, ще се справя. - Добре, но запомни нещо.
Трябваха ти 12 год. за да свикнеш с твоите способности. Никой не очаква да се приспособиш за 24 часа.
Затвори вратата.
- Ей, татко. - Да.
Как намираш сили да правиш това всеки ден?
Години тренировка.
Това е много добра работа, Роджър.
Всичките физически доказателства сочът към това обяснение.
Сигурен съм че си се консултирал с квалифицирани професионалисти.
Един журналист никога не издава своите източници.
Ти работиш за Инклизитър, не за Планета.
Искам лично да проверя тези експерти. ще ти дам по 10 бона на име.
Съгласен.
Това ще бъде една много добра история.
Никой няма да знае за това.
И ако случайно тази история се появи някаде...
...ти и аз ще имаме сериозен проблем с доверието.
И няма да е нищо подобно на, личните взаимотношения на които се радваме сега.
Лекс, какво те води тук?
Трябва да говоря с теб.
- Имаш ли минута? - Да ако ми помогнеш с оградата.
Не можеш да дигнеш това сам ли?
Виж, пренасях сено през последните 2 часа, едвам си движа ръцете.
Та, какво има?
Ние сме приятели, нали?
Да, последния път като проверих. Защо?
Искам да ми кажеш какво наистина се случи в онзи ден когато колата ми падна от моста.
Аз се гмурнах и те извадих от там.
- И това е всичко? - Лекс сериозно, какво има?
Не съм сигурен че си напълно честен, и мисля че знам защо.
Добре, еми, тогава, ти ми кажи какво се случи.
Мисля че те ударих с 60 мили в час...
...тогава ти отвори моя покрив, извади ме и ми спаси живота.
Ти си най-близкото нещо до истински приятел което съм имал през целия си живот.
-Не е нужно да криеш нещо от мен. - Мислиш че крия нещо от теб?
Добре, ето.
Вземи този чук. Удари ме където искаш.
- Няма да те ударя, Кларк. - Хайде де!
- Ако може да ме удари кола, значи няма да можеш да ме нараниш. - Просто искам истината.
Истината е че, аз съм просто човек който се опита да направи правилното нещо!
Това не е ли достатъчно?
Както изглежда, Кларк още не свършил с работата си у тях и ме уряза.
Държи се много странно напоследък.
Еми, Кларк винаги се държи странно. Дай ми пример.
Той беше толкова уморен в часа по Математика, че заспа на чина.
Имам 2 думи за него: изчерпване на силите.
Върни ми лаптопа!
- Върни и го. - Махни се от пътя ми, хлапе.
- Видя ли това? - Да. Невероятно.
Благодаря. Това беше страхотно.
Винаги съм на разположение.
Вече знаем какво е станало с твоите сили.
Трябва да е било от светкавицата.
Ти каза че Ерик е държал метеоритен камък.
Сигурно е прехвърлило твоите сили някак си.
Знаете ли, всичките тези години прекарани в криене...
...чудя се дали си струваше.
Всички нямат нищо против Ерик.
Еми, това е така засега, Кларк.
Сега, въпросът е дали това е временно или постоянно.
Нали знаете какво казват: Светкавицата никога не удря на едно и също място 2 пъти.
Виж...
Моето предположение че твоите сили няма да се върнат.
Сигурно да бъда нормален няма да е толкова лошо.
- Имам предвид че, при теб и майка върши работа. - Оо, благодаря.
Вие не ме чуствате по-различен сега, нали?
Кларк...
Ти си наш син, дори и да можеш да вдигнеш трактор или не.
И какво да правя сега?
Еми, животът не е лесен за никого...
...независимо дали си нормален или супер, ти все още си Кларк Кент.
И ти си израстнал по определен начин и това никога няма да се промени.
Вярно е че, твоите способности бяха част от теб, но те не те определяха.
Погледни от хубавата страна на нещата, Кларк. Няма да е нужно да се криеш повече.
Опитай се да се позабавляваш.
Ти си облекчен от това, нали?
Еми, той винаги казваше че иска да бъде нормален. Предполагам че желанието му се сбъдна.
Трябваше да видиш това. Ерик хвърли този човек поне на 30 метра.
И не само че върна моя лаптоп...
...но имам и моята първа статия в Smallville Ledger.
Това е чудесно, Клои.
Хайде, Кларк, как може да си толкова необезпокоен от това?
Пича спря крадец на чанти. Не е нищо особено.
Ей, благодаря че си отразила историята във вестника.
Благодаря че спаси моя компютър, той е моят живот.
Добре, колко жалко прозвуча това туко що?
- На кой му дойде идеята за "Съпербой"? - На мен.
Наистина ли?
- Харесва ми. - Благодаря.
- Мисля че това беше доста неубедително. - Не помня да съм те питала.
Кларк просто ревнува.
Надявам се цялото това внимание да не отиде в главата му. Той трябва да бъде внимателен.
Знаеш ли какво? Започни да хвърляш хора на 30 метра...
...и ще напиша някои хубави работи и за теб.
"С обич от Супермен."
- Здравейте, момчета. - Хей.
Кларк, добре ли си?
Чуствам се страхотно.
Събираме хора за игра в салона.
Ти и Кент срещу мен и Брент, какво ще кажеш?
- Кларк много много не играе. - Не, ще играя.
Чудесно. Ще ви видим тогава.
Откога пак ти играеш?
Отсега.
Първите които направят 15 точки печелят.
Ако се интересувате, ние играем всеки Вторник и Четвъртък.
- Добра игра, добра игра, човече. - Лошо, Кларк.
- Защо се радваш? Ние загубихме. - Знам. Готино, нали?
Лекс, помниш татко нали?
Сър Хари? Виктория, Чакам от 45 минути.
Оо. ние свършваме сделката.
Градът на Метрополис ви ви дава договора за рециклиране?
Лекс.
Виждаш ми се разстроен.
Ако това е уважението което показваш към твоите партньори, тогава се чудя дали съм взел правилното решение.
Виждаш ли, Лекс, няма голямо значение наистина.
Сделката приключи.
Мислих че амбицията в живота ти е да разбиеш баща ми.
Не, това е твоята амбиция. Моята е да превзема Лутъркорп.
И как смяташ да направиш това без моите дялове?
Чувал ли си за Лабораториите Кадмус?
- Аз ги изследвам вече от година. - И сега...
...твоето изследване ти се отплати.
Аз ги купих. Преди час.
И с приходите които ще вземеш от патентите, Лутъркорп ще е твои безпорно.
Кажи на баща си...
...че съм казал здравей. Хайде, мойто момиче.
Поздравления.
Надявам се да си е заслужавало.
Опитваш се да вземеш последната кутия с бонбони преди мястото да се продаде?
Тези неща сигурно ще издържат и Ядрена зима.
Сигурно има нещо което те влече към лошия звук и старите пуканки.
Моите родители са се запознали тук.
Баща ми е работил на концесията по време на колежа...
...и майка ми дошла да гледа Близки срещи от третия вид. И на нея и доскучало.
Как може да ти е скучно докато гледаш Близки срещи от третия вид?
Не знам. Сигурно е имала нещо против извънземните.
Излезнала е от там отишла в фоаейето и е прекарала цялата нощ говорейки с баща.
Те няколко години са учили заедно в училището но така и не са се забелязвали преди.
Онази нощ, те просто са се влюбили.
Знам че звучи налудничево...
...но имам чуството че каквито и осезаеми факти да имам за съществуването на моите родители...
...те бавно се отдалечават.
Понякога единствения начин да продължиш напред е да ги оставиш зад тебе.
Предполагам че си прав.
Пък и, нищо не мога да направя за да го спра.
Как ме намери?
Нел ми каза. Чудех се дали ще можеш да ми услужиш с твоите бележки по Англиийски.
Малко си поспивам в час.
Добре.
Добре ли се чустваш в последно време?
Да, чудесно, защо?
Ами нищо, просто сега си малко па малко този Кларк Кент който познаваме.
Това е хубаво.
Виждаш ми се по успокоен, все едно вече не носиш целия свят на раменете си.
Еми, предполагам че като се събудих разбрах че животът ми се е променил.
Реших да се отпусна и да приема факта че не мога да контролирам всичко.
Мисля че трябва и аз да приема тази философия.
Мамо!
Хей, виждала ли си вестника?
Хора ми се обаждат по цял ден. Това е прекрасно, скъпи.
- Какво има? - Нищо.
- Да не се страхуваш от мен? - Ерик.
Просто сме малко притеснени за тази нова преоткрита сила която имаш.
Откъде е дошла?
Трябва да е било от светкавицата.
- Уговорих час с доктор Литвек. - Татко, аз не съм болен.
Аз съм специален.
Като те проверим как ти е кръвта, ще те заведем в Метрополис.
И какво ще правим там?
Имам стар приятел от колежа който е професор сега в университета.
- Той иска да се запознае с теб. - Имаш предвид да ме изучава?
Аз не съм един от твоите глупави научни експерименти, татко!
Това е за теб, татко, винаги е било за теб!
Дори и с това, още не ти стига!
Може да си специален, но ти още живееш под моя покрив и ще правиш това което ти казвам.
Аз не съм изрод и няма да ходя никъде!
Ерик, пусни ме долу.
И какво ще направиш, татко, ще ме накажиш ли, а?
Вече никога няма да трябва да те слушам.
Мога да правя каквото си искам и да взимам каквото си искам...
...и никой не може да ме спре.
- Хей. искаш ли някой път да излизем? - Какво си мислиш че правиш, Съмърс?
Каня Холи на среща.
Ти да не си самоубиец? Ти няма да излизаш с моята приятелка, разбра ли?
- Само гледай. - Ей!
Появяваш се във вестника с няква каскада, и вече си мислиш че си някой?
- Брент. - Приеми го, Съмърс.
Ти все още си никой.
Добре, чочече. Не го прави.
Какъв е проблема, Брент? Защо се криеш от нищото?
Ерик, не можеш да правиш това!
- Само гледай. - Не, сериозно ти казвам.
Можеш да убиеш някой. Ти не искаш това върху твоята съвест. Просто се успокой.
Ти не си ми баща, Кларк. Сега млъкни и се махай от пътя ми!
Махни се от тук, изрод!
Малко по високо.
Колко дълго ще боли още?
- Ще се оправиш след няколко седмици. - След няколко седмици?
Това което не те убие, те прави по-силен.
Кларк!
- Леко с ребрата, мамо. - Как е той, докторе?
Еми, както изглежда нищо не е счупено. Но можем да му направим рентгенова снимка за по сигурно.
Мисля че ще си го водим у нас.
Това си е ваш избор, но искам да го видя тук след седмица.
Благодаря, докторе.
Помогни му да се облече, и аз ще де погрижа за документите.
Какво се случи?
Ерик просто се побърка, беше малко страшничко.
- Иска ми се да не беше излизал на пътя му. - Не знам какво е.
Въпреки че Ерик има моите способности, аз си мисля за тях още като моя отговрност.
Кларк, таман разбрах.
Здравей, Лекс. Ще отида да видя баща ти. Чао.
Дойде да провериш дали наистина съм се наранил?
Иска да дойда да проверя дали си добре.
Да, никога не съм се чуствал по-добре.
Можем да отидем до паркинга. Можеш да ме удариш с твоята кола.
Кларк.
Това което казах онзи ден, съжалявам.
Нищо не изглежда да бъде това което е в последно време.
Ще спреш ли да душиш зад гърба ми?
Слушай. Аз нямах никво право да подценявам твоята честност.
Единственото което мога да направя е да пледирам за временна лудост...
...и да се надявам че ще намерим начин да оставим това зад гърба ни.
Само временна?
Имаш ли нужда от помощ?
Да, благодаря.
Ерик. Къде беше?
Наистина оплесках нещата. Имам нужда от твоята помощ.
Баща ти говори с директора Куан. Знаем какво се е случило.
Не, мамо, беше инцидент.
- Мамо, не се страхувай от мен! - Стой далеч от нея, Ерик.
Какво правиш, татко?
Казах ти че някой ден, ще трябва да поемеш отговорност за твоите действия.
И този ден дойде.
- Какво си направил? - Ерик, имаш нужда от помощ.
Значи си звъннал на полицията?
Ти си ми баща. Би трябвало да ме защитаваш.
Отбих се сутринта до родителите на Ерик.
- И как са те? - Те са изплашени, Кларк.
Ти някога плашил ли си се от мен.
Еми...
...ти хвърляше разни работи като малък като се ядосваше...
...имахме няколко дупки в стената...
...но, не.
- Ти беше добро дете, Кларк. - Не мисля че Ерик е лошо момче.
Нито и аз, той просто е тийнейджър на който му е дошло малко в повече, това е всичко.
Знаеш ли, когато това се случи за първи път, Малко се поизплаших...
...но сега взе да ми става приятно.
Играх баскетбол за първи път без да се притеснявам дали ще нараня някой.
Мога да бъда около Лана без нейното колие да ми действа лошо.
Дори и това е по-добре отколкото да си около метеоритни камъни, всеки ден от седмицата.
Нещо се е случило в къщата на Ерик. Полицията е дошла, но не е е успяла да го контролира.
- Трябва да го спра. - Ти си ранен, забрави ли?
Ако се изправиш срещу него, той може и да те убие.
Той има моята сила. Може да има и моята слабост.
Метеоритните камъни ли?
Никой друг не знае как да го спре.
Мамо, това е моето аз, независимо дали имам сили или не.
Кларк, ами метеоритен камък? Не е като да имаме дузина у нас.
Знам откъде да намеря.
Казаха ми че си ме търсил спешно?
- Как го направи , Лекс? - Кое?
- Лабораториите Кадмус. Безполезни са. - Знам.
Може би трябваше да си напишеш домашното преди да вземеш това решение толкова безотговорно.
Сега се остави отворен за вражеско превземане.
Четох докладите!
Имаш предвид тази измишльотина която открадна от компютъра ми ли?
Това ли е твоята представа за добро покриване?
Това се получава като вярваш в семейството.
Аз и баща ми ще пускаме оферта за твоята компания на сутринта.
Ще му кажа че си му пратил поздрави.
- Как можа да ми причиниш това, Лекс? - Ти си го направи сама, Виктория.
Мислеше си че ще можеш да се доближиш до Татето като ме свалиш.
- Това беше просто бизнес. - Наричаш преспиването с мен бизнес?
Не ща и да си мисля какво те прави това тогава.
- Можехме да бъдем страхотни заедно. - Аз планирам да съм си страхотен и сам.
По-добре да провериш баща си, не изглеждаше добре.
Карах си към нас, видях светлината. и предположих че си ти.
Добре ли си?
Обадих се у вас по рано, но майка ти ми каза че си заспал.
- Бях се много уплашила. - Съжалявам.
Как мислиш че Ерик е станал толкова силен за една нощ?
Нямам си напредстава.
Можеш ли да си представиш да се събудиш една сутрин и да имаш сили?
Страшничко е.
Предполагам. имам предвид, виж Ерик, на него това не му помогна.
Вярно е.
Но все още винаги съм искала да летя.
Да, това ще е хубаво, Лана.
Какво има?
Твоето колие.
Не бях осъзнал колко е красиво досега.
Това ще прозвучи много странно.
Можеш ли да ми го дадеш на заем?
Разбира се.
За какво ти е?
Еми сложно е.
Каквото и да се случи с мен, ти обещавам че ще ти я върна.
Плашиш ме отново. Какво става?
Чао, Лана.
- Кларк, какво правиш тук? - Притеснявах се за Ерик.
Сега това е проблем на полицията. Проклетото хлапе излизе извън контрол.
Виж какво направи с къщата.
Да знаете къде може да е отишъл?
Той говореше че иска да се оттърве от това.
Каза че имало само едно място където можел да направи това...
...каквото и да означава.
Ерик!
Ерик, недей!
Ерик!
Трябваше да ме пуснеш първия път, Кларк.
- Щеше да е по-добре отколкото да живея така. - Ерик, защо скочи от там?
Проверявах себе си да вида дали имам някакви граници. Оказа се, че нямам.
Виж, можеш да се приспособиш към тези способности. Но трябва да дашеш малко време на себе си.
Откъде знаеш, Кларк?
Просто ти казвам да си дадеш малко време.
Ооо, значи с времето, моите родители ще спрат да се страхуват от мен.
Момичето на моите мечти няма да ме мисли че съм изрод.
- Ченгетата няма да ме гонят. - Мога да ти помогна!
Не се нуждая от твоята помощ, Кларк.
Третират ме като престъпник. Ще им дам нещо от което наистина ще се страхуват.
Това не е отговора.
Хайде, Кларк.
Ако ти имаше тази сила, какво щеше да направиш?
- Да спирам хора като теб - Нищо на тази земя не може да ме спре.
Грешиш.
Ще видим това.
Ерик.
Толкова ми е студено.
Толкова студено.
Какво мислиш че ще стане с тях сега?
Не съм сигурен.
Ей. Те си имаха проблеми много преди той да придобие твоите способности.
Как се чустваш ?
- Нормално, за мен. - Кларк.
Твоите дарби са, еми, те са част от теб, но те не те определят.
Знам.
Но те усложняват на всички нас животите.
Като се погледне колко разрушителен беше Ерик...
Това ми напомня колко специален наистина си ти.
Това е защото Ерик не взе моите две на-силни дарби.
Ти и мама.
Хайде да се прибираме.
Здравей, татко, как е бизнеса?
Сутрешната Планета ще обяви нашето превземане на компанията на Хари.
- Споменах ли на кой е заслугата? - Трети параграф.
Това се случва когато вярваш на семейството си, Лекс.
Горд съм с теб.
Благодаря, татко. Това означава много за мен идвайки от теб.
Твоите така наречени експерти бяха грешни за Кларк Кент.
Аз го видях със собствените си очи. Той е просто нормално хлапе.
Това не е възможно.
- Тогава как ще обясниш инцидента? - Не мога...
...но спирам до тук и оставям това зад мен.
- Тук има нещо, Лекс. - Не ми пука.
Без повече проучвания за сем. Кент, разбра ли ме?
Имаш ли нещо за мен?
Добро качество на снимките.
- Кой организира тази случайна среща? - Кой мислиш?
- Виктория? - Баща ти.
Хей. Тъкмо затварях.
Донесох ти колието обратно.
Това е прекрасно. Откъде го взе?
От приятел.
Направено е от оловна броня.
Искам да го вземеш.
Предположих, че по този начин може да предпази твоите спомени.
Това ли е твоя начин да ми кажеш да не си нося колието?
Не искам то да те дърпа назад.
Понякога най-добрия начин за да продължиш напред е да го оставиш зад себе си.
Добре ли си?
Изглеждаш все едно пак носиш целия свят на рамената си.
Да, предполагам.
Може ли да те изпратя до вас?
Всъщност, имам уговорка с Уитни в магазина.
Някой друг път?
Някой друг път.
Приятна вечер, Лана.
Приятна вечер.