Това трябва да спре. Отвори си очите, Лекс!
Не мога!
Лутър не са страхливци!
Не ни се полага този лукс. Ние сме лидери.
Бъдещето те очаква. Доникъде няма да стигнеш със затворени очи.
Абракадабра.
-Добър ден, Нел. -Джонатан!
Марта. Каква изненада.
Какво води потайните Кент в града?
Лалета. За предпочитане червени.
Какво ще кажете за орхидея?
Не, благодаря. Марта иска единствено лалета.
Да, те са по-обикновени цветя.
Много хубава рокля, Лана! Да не си принцеса?
-Принцеса-вълшебница. -Къде са родителите й?
На откриването на сезона. Аз съм добрата леля.
Искаш ли да си пожелаеш нещо?
С удоволствие.
Абракадабра.
Знам какво си пожела.
Виждам малко личице. Това е, което винаги съм желала.
Изглежда Смолвил пак са спечелили.
Лекс? Сине?
Къде да подпиша?
Ето тук, г-н Лутър.
Помогни ми.
Помогни ми, моля те.
Ей, хлапе...
Помогни.
Помогни ми, моля те.
Какво, за бога...?
Здравей, Лана!
Мамо! Тате!
Какво става, Джонатан?
Лекс! Къде си?
Лекс? Лекс?
Марта?
Децата не падат от небето, Марта.
-Откъде тогава се взе той? -Не знам.
Сигурно си има родители.
Ако има, те определено не са от Канзас.
Скъпа, не можем да го задържим.
Какво ще кажем? Че сме го намерили на полето?
Не ние го намерихме.
Той ни намери.
Кларк, ще закъснееш!
Идвам, мамо.
- Ах, ах! -От бутилката е по-вкусно!
-Къде се научи на обноски? -Във ферма.
Добър ден, сънливецо.
Тази вечер имам клас, така че двамата сте сами. Никаква пица!
Има ядене в хладилника.
Какво е това, синко?
Молба.
За футболния тим. Днес ще избират попълнения.
-Ти си играл футбол, татко. -Тогава беше различно.
-Защо? -Знаеш защо.
Ще бягам бавно...
В разгара на играта могат да се случат доста неща.
Повечето играчи играят много малко.
Ще седя на пейката през половината сезон. Ще внимавам.
Знам, но ако стане някакъв инцидент?
Кларк, знам, че не е лесно,
но потърпи още малко. Бяхме си обещали.
Дойде ми до гуша.
Не искам да завърша училище като последния мухльо.
Не мога да повярвам, че заложи срещу него.
Ако часовникът вървеше по-бавно, той щеше да е изчезнал.
Чу ли това?
-Никой ли не те е поканил за бала? -Още не.
Ако не се появи нищо, може да....
Престани със сапунената опера. Кларк не ме вълнува.
Категоричното ти отрицание беше отбелязано своевременно.
Можем да отидем заедно.
Не като гаджета, като приятели.
Здравейте.
Ти не изтърва ли...? Не беше ли...?
-Минах напряко. -През черна дупка?
Извинете репортерката ни. Днес е настроена на друга вълна.
Помисли, че автобусът е бил нападнат.
Само защото никой не обръща внимание на странните неща...
...това не значи, че не се случват.
Щяхме да се радваме на новите приключения с теб и Скуби...
...но трябва да пуснем тези молби преди часовете.
Аз размислих. Това не е много добра идея.
Това е единственият начин.
Да не се опитвате да влезете във футболния тим?
Да не сте сключили пакт за самоубийство?
Не искаме да ни вземат за плашило.
За какво говориш и защо шепнеш?
Това е традиция. Играчите си избират някой първокурсник...
...завеждат го на полето и му написват ''S'' на гърдите.
-После го завързват като плашило. -Това ми мирише на терапия.
Затова искаме да влезем в отбора.
Те няма да изберат някой от своите.
-Ще се видим в клас. -Чао.
-Давам му 10 секунди. -Пет.
Едно, две, три, четири, пет.
Статистически факт.
Ако се приближи на пет метра от Лана Ланг,
се превръща в кръгъл идиот.
Ницше.
Не знаех, че имаш тъмна страна, Кларк.
-Нима нямат всички? -Сигурно е така.
Е, ти какво си, човек или свръхчовек?
-Не съм сигурен. -Лана. Ето къде си.
Здрасти, Кларк.
Ще ми направиш ли услуга?
Ще провериш ли есето ми по английски? Писах го до 2 часа.
-Не съм сигурен за края. -Сигурна съм, че е добър.
Приятел? Добре ли си?
-Да не вземеш да повърнеш? -Добре съм.
Още една, Кларк.
Време за разплата.
Благодаря, татко.
Готови! Долу! Дръпни!
Златни и червени винаги печелят.
Знаех, че ще го направиш, Кларк.
Кларк, Кларк, Кларк...
Кларк! Как изглеждам?
Като тъп защитник.
Късмет.
Хайде, няма да умираш!
Мога да се закълна, че те ударих.
Ако беше, щях да съм...
Щях да съм мъртъв.
Кларк!
-Добре ли си, синко? -Да.
-Кой маниак караше колата? -Аз.
Лекс Лутър.
Джонатан Кент. Това е синът ми.
Благодаря, че ми спаси живота.
Убеден съм, че щеше да направиш същото.
Имате необикновен син. Ако има начин да ви се отплатя...
Карай по-бавно.
Леля ми ще се върне всеки момент.
Хайде! Ние живеем на ръба.
Животът ти няма да струва пукнат цент, ако леля Нел ни намери тук.
-Къде е тя, бридж ли играе? -При Лекс Лутър.
-Не знаех, че ги познава. -Продаде им земя.
Те притежават Метрополис Шаркс. Може да ме препоръча.
Ако искаш препоръка, помоли Кларк.
-Днес е спасил живота на Лекс. -Шегуваш се.
Понякога хората могат да те изненадат.
Мисля, че това е хубаво.
Съгледвач от колежа в Канзас ще идва в събота.
Това е чудесно.
Ни искам да казват за мен: ''Помниш ли го?
В Смолвил е пълно с такива.
Искам да я носиш на мача.
Не мога да я взема.
Ще я върнеш, след като спечелите.
Наистина ли е направена от метеора, който...?
Толкова лошо е излязло от него,
че вътре сигурно е останало само добро.
Господи, хлапе! Изплаши ме до смърт.
Не те ли познавам?
Приличаш на хлапето, което взехме за плашило. Къде се загуби?
Ей, откачалко, събуди се.
Това беше преди 12 години. Беше просто игра.
Какво искаш?
Да играем.
-Мамо, чий е пикапът? -Твой.
Подарък от Лекс Лутър.
''Скъпи Кларк, карай внимателно. Твой вечен длъжник...
...Маниакът с поршето."
Не мога да повярвам. Къде са ключовете?
У баща ти.
Знам колко го искаш, синко, но не можеш да го задържиш.
-Защо? Аз му спасих живота. -И заслужаваш награда, така ли?
Нямах това предвид.
Ти го карай, аз ще взема стария.
-Всички печелим. -Тук не става въпрос за печалба.
Лутърови могат да си го позволят.
Знаеш ли защо?
Помниш ли г-н Бел? Ловяхме риба на мястото му
А г-н Гай? Пращаше ни тикви за Вси светии.
Лайънъл Лутър им обеща да ги включи в тлъста сделка.
Прати им лъскави подаръци.
Но веднага след като му продадоха земята си...
...ги изгони от нея.
Съдиш Лекс по това, което е направил баща му?
Не, Кларк.
Искам да се уверя...
...че знаеш откъде са дошли парите за този пикап.
Кларк, знам, че си растроен, нормално е.
Нормално ли?
Ами това? Това нормално ли е?
Не се гмурнах да вадя Лекс. Той ме блъсна със 100 километра в час.
Как ти звучи? Бих дал всичко, за да съм нормален.
Време е, сине.
За какво?
За истината.
Искам да видиш нещо.
Мисля, че е на родителите ти. Истинските ти родители.
Какво пише?
Опитах се да го разчета, но в света няма такъв език.
Какво искаш да кажеш?
Че истинските ти родители не са оттук.
А откъде са?
Какво се опитваш да ми кажеш? Че съм от друга планета?
Сигурно си заврял космическия ми кораб в килера.
Всъщност е в избата.
Ето така се появи в нашия свят, сине.
В деня на метеоритната буря.
Това е шега, нали?
Защо не си ми казвал за това преди?
-Искахме да те предпазим. -От какво?
Трябваше да ми кажете.
-Кой е там? -Аз съм.
- Кларк. - Кларк Кент?
Какво правиш тук в гората?
Няма да повярваш, ако ти кажа.
Извинявай, не съм искал да те изплаша.
Кларк, чакай.
Просто не очаквах да видя някой тук.
Добре ли си?
Седя в гробищата. Това добре ли е, според теб?
Аз също съм тук.
Имаш право. Ти защо си тук?
Можеш ли да пазиш тайна?
Аз съм царят на тайните.
Аз...
...Идвам тук, за да говоря с родителите си.
Сигурно ще ме помислиш за много странна.
Не те мисля за странна, Лана.
Помниш ли ги?
Починаха, когато бях на 3 години.
Съжалявам.
Вината не е твоя, Кларк.
Ела, ще те запозная.
Мамо, татко?
Това е Кларк Кент.
Кажи здрасти.
Да, той е малко срамежлив.
Откъде да знам?
Мама пита да не си разстроен заради момиче.
-Татко пита дали е заради момче. -Не, не.
Той има извратено чувство за хумор.
Сериозно, Кларк.
Защо си тук?
Някога чувствала ли си, че животът ти е трябвало да бъде различен?
Понякога сънувам, че съм в училище и чакам Нел да ме вземе.
Но тя не идва.
Родителите ми идват, но не са мъртви, само са закъснели.
Влизам в колата и се връщам към истинския си живот в Метрополис.
Тогава се събуждам.
И за минута съм адски щастлива.
Докато не разбера, че пак съм сама.
Какво, г-жо Ланг?
Да, ще й кажа.
Иска да знаеш, че не си сама.
Че тя винаги ще се грижи за теб.
Какво, г-н Ланг?
Той мисли, че ще станеш кралица на бала.
Наистина ли го казаха?
Те са много разговорливи, като се отпуснат.
Благодаря, че ме изпрати.
По-добре е, отколкото да стоиш в гората.
Знаеш ли, че това е най-дългият ни разговор досега?
Трябва да го направим пак.
Да, трябва.
Ще ходиш ли на бала?
Да, с Уитни.
Разбира се.
Ами ти?
Не, аз ще го пропусна.
Ако си промениш решението...
...ще запазя един танц за теб..
Лека нощ, Кларк.
Има ли някой?
Кларк?
Не те видях.
Аз позвъних, но никой не отговори.
-Как влезе през вратата? -Ако идвам в неподходящо...
Не, Хейки ме натупа достатъчно за днес.
Това е страхотно място.
-Да, ако си призрак. -Просторно е.
Наследствения дом на рода Лутър.
Така твърди баща ми. Той го пренесе от Шотландия.
Спомням си, че камионите идваха със седмици, но никой не се нанесе.
Той няма желание да живее тук. Кракът му не е престъпвал прага.
-Защо го е пренесъл? -Защото може.
Как е новата кола?
Затова съм тук.
Какво има? Не ти ли харесва?
Не, не е това. Не мога да я задържа.
Кларк, ти ми спаси живота. Това е най-малкото.
Баща ти не ме харесва.
Няма проблеми. От 9-годишен съм без коса.
-Свикнал съм хората да ме одумват. -Не е нещо лично.
Просто не си пада много по баща ти.
Крушата не пада по-далеч от дървото, а?
Разбираемо е.
Ами ти, Кларк?
Падна ли много далече от дървото?
По-добре да тръгвам. Благодаря за пикапа.
Кларк?
Вярваш ли, че човек може да лети?
Да, със самолет.
Не говоря за това.
Говоря за това да летиш и да усещаш вятъра под себе си.
-Хората не могат да летят. -Аз летях.
След катастрофата, когато сърцето ми спря.
Това бяха двете най-вълнуващи минути от живота ми.
Летях над Смолвил.
И за пръв път...
...видях изход.
Видях ново начало.
Благодарение на теб, имам втори шанс.
Ние сме бъдещето, Кларк.
Нищо няма да попречи на приятелството ни.
-Това е третият. -И всички са бивши футболисти.
-Коя е откачалката? -Не знам.
Да го проверим.
Джереми Крийк. Това е той преди 12 години.
-Тази е отпреди четири часа. -Невъзможно.
Сигурно е момче, което прилича на него.
Мислех, че има двойник, докато не проверих това.
Изчезнал е от щатската болница.
Бил е в кома от години, резултат от електролитен дисбаланс.
-Не е остарял с един ден. -И сега се е събудил?
По време на бурята.
Генераторът на болницата се е включил и Джереми е изчезнал.
Заредил се е с електричество.
Върнал се и вкарва бивши футболисти в кома. Защо?
Защото преди 12 години те са избрали Джереми Крийк за плашило.
''Момче в кома е намерено на 20 метра от кратера на метеора.''
-Сигурно взривът е причинил нещо. -Не, не става така.
-Трябва да му покажеш. -Какво?
Започна като албум с изрезки и после се разрасна.
Какво е това?
Наричам я Стената на Странностите.
Всички странни явления, случили се заради метеоритите.
Тук започна всичко. Градът се беше побъркал.
-Какво мислиш? -Защо не ми каза за това?
Ти казваш ли ми всичко за живота си? Всички си имаме тайни.
Лана?
По моя вина е.
Всичко е по моя вина
Остави ме на мира.
Поздравления, Кларк. Ти си тазгодишното плашило.
-Не се заяждай с мен. -Хайде, покажи какво можеш!
-Какво има между теб и Лана? -Нищо.
Харесва ли ти огърлицата й?
Това ще е единственото нейно нещо, което ще докоснеш.
Винаги едно и също.
Помогни ми.
Боли, нали?
Ти си Джереми.
Мислех, че като ги накажа, ще престанат.
Но това никога не престава.
Чакай.
Къде отиваш?
На абитуриентския бал. Аз така и не стигнах до моя.
Свали ме долу, моля те.
Тук си на сигурно място.
Помогни ми.
Кларк?
Господи.
Кой ти направи това?
Няма значение.
Трябва да те прегледа лекар.
-Ще се оправя. -Нека поне да те закарам.
Джереми, трябва да престанеш.
Не знам как си стигнал дотук.
-Не трябваше да идваш. -Остави на мира приятелите ми.
Те на са ти приятели.
Първо трябва да ги намокря добре.
-Нищо не са ти направили. -Не го правя заради себе си.
Това е заради теб и всички други!
Това, което е станало с теб, е по моя вина. Разбирам болката ти.
Не изпитвам болка.
Имам дарба...
...имам цел и предопределена съдба.
Аз също.
Откажи се, Джереми.
Добре ли си?
Кой си ти?
Къде съм?
Аз съм Кларк Кент, а ти си в Смолвил.
Искам да си отида у дома.
Какво става?
Кой направи това с пикапа ми?
Този най-отгоре.
Супер.
Дядо ти ми подари този телескоп,
когато бях на твоите години.
Един ден слязох за закуска и той стоеше там.
Добре ли си?
Може ли да отговоря след около пет години?
Да.
Татко.
Радвам се, че сте ме намерили точно вие с мама.
Не те намерихме ние, Кларк.
Ти ни намери.
Не те видях тази вечер, Кларк.
Лана.
Какво правиш тук?
Запазих последния танц за теб.
Наред ли е всичко, Кларк?
Идеално е.
Благодаря за танца, Лана.