Кажи си мнението, направи малко шум и пей.
Ей, ей.
Направи малко шум.
Ей, ей, да.
Вие, които тръгвате в понеделник на училище,
вдигнете малко шум!
Стига, не този шум.
Трябва да го направим, и дори може да ни е интересно.
Какво ще кажете, ако в понеделник скочите от леглата си с вик ''Да''?
Искам да чуя, как го казвате.
-Да! Да! -Да! Да!
Не, не.
Хайде, Майли. Скочи от леглото и извикай: ''Да, да!''
Какво правиш?
Търся копчето за изключване на алармата.
О, не. Не искаш да закъснееш за училище още от първия ден.
Не ме карай да отида за кофа с вода.
Не би го направил.
Като нищо.
Зайци.
Гимназисти.
Можеш ли да повярваш? Вчера бяхме момиченца.
Днес сме от гимназията.
-Дъх. Мишници. Сополи. Пъпки. -Дъх. Мишници. Сополи. Пъпки.
-Добра си. -Ти си...
Я да смъкна тая шапчица.
Ей, брато.
Младши. Заек. Не съм ти брато. Трябва да вървя.
Майли, не мога цял ден да ходя така,
приличам на парцалена кукла.
Мога ли да скрия пъпките?
Донесла си плюшеното мече?
Остави го! Не искам да го видят.
Тогава защо си го донесла?
Защото е важен ден. Нервна съм, пък и...
Той искаше да види училището.
Да, бе. Е, вече го видя. Скрий го.
Добре, ама не целия. Страх го е от тъмното.
Разбираш ли какво ще стане с репутацията ти,
ако те видят с това мече?
Не мога да си представя по-ужасен първи ден в училище.
Аз пък мога. Виж това съобщение.
''Знам тайната ти.''
Някой знае, че аз съм Хана Монтана!
Хайде!
Лимузината отпред изкарай.
В готин стил се облечи, с модни цветове и обувки.
Да си известен е забавно.
Пак си си ти, но никой не ще разбере.
Кой би помислил, че момиче като мен
би станало суперзвезда?
Вземаш най-доброто от двата свята.
Отпусни се, не си давай зор.
И ще си звездата в шоуто.
Вземаш най-доброто от двата свята.
Заедно ги смеси
и знай, че това е най-доброто от двата свята.
Какво ще правя? Толкова се стараех да го запазя в тайна.
-Това ще развали всичко. -Ти не знаеш това.
Това, че и някой друг знае,
не означава, че ще се раздрънка пред всички.
О, не. Получавам друго съобщение!
-Какво пише? -''Ще раздрънкам на всички.''
Да, лоша работа. Какво е това ''Х ъм-хъм''?
Май прилича на...
След два часа губя шанса си да бъда нормална гимназистка.
Знам това.
Ако разберат, че ти си Ана-хей Онтана-май,
няма да можеш да си намериш училище.
Освен на Южния полюс,
далече от цивилизацията, където ще полудееш.
Ще пощурееш!
Май си прекалила със захарта на закуска, а?
Да, и сега стаята се върти.
-Здрасти. -Здравей.
Здрасти.
Здрасти пак.
Много е смешно. Какво ще правим, а?
Кой си ти?
Аз съм Тор. Новият.
Добре, ще се видим на срещата след 25 години.
Къде тръгна? Казаха, че си от комисията по посрещането.
Ясно. Тези са мои приятели. Направили са си майтап с теб.
Много смешно, момчета.
Да бе, много умно, да се присмивате на новия и на дребния.
Ей!
Спокойно, нямаме нужда от тези простаци.
Имаш право. Хайде да се гоним до четвъртия етаж.
Добре!
Ама ние нямаме четвърти етаж.
Олеле.
Трябва да разбера кой е.
Не съм казала на никого, и ти не си.
-Нали не си казала на никого? -Разбира се, че не съм!
Тогава кой може да бъде?
Ей. Какво става?
Как сте? Вижте това.
-Какво си направил? -Нищо.
У пражнявах си бицепса, трицеп...
Оливър!
Забрави за мускулите, кюфте такова.
Издал си тайната ми, нали?
Не, кълна се! По-кротко със стомашната мускулатура.
Те издишат.
О, не. Пак получавам нещо.
''Чудиш ли се как да ме спреш. Имам идея.''
-Кой е това? -Не знам!
Разбрах! Трябва само да открия кой изпраща съобщенията.
Това значи, че може да е всеки.
Обичам химията. Тя ме образова
и е вкусна.
Да донеса ли шоколад и бисквити към това?
Да, би било...
Не е подходящо, защото не би трябвало да правя това.
Хайде, да бъдем по-сериозни.
-Махни този мармалад, Стюарт. -Разбира се.
Пари, пари.
Наистина пари.
-Заето ли е мястото? -Не, заповядай.
-Аз съм Джаксън. -Здравей, аз съм Ан.
Аз съм Тор, новият му най-добър приятел
и ми се щеше да седна тук.
Не!
-Махай се. -А, ясно. Харесваш я.
Той те харесва.
Виж, лицето му почервеня като кравешко виме в студен ден.
Е, то си е червено повечето време,
защото все го дразнят, не знаеш ли?
Май двамата трябва да седите заедно, отивам на друго място.
Ама аз имам мармалад.
Знаеш ли какво, щом тя не се интересува от теб,
имаш ли нещо против аз да опитам?
Сигурно искат нещо, пари или билети за концерт.
На тяхно място бих взела бижутата ти и дрехите ти.
И обувките ти. О, твоите обувки!
Обърни се и веднага ще получиш една обувка отзад.
Извинявай, просто искам да мисля като престъпник.
Ако разбираш мислите им, може да ги хванеш.
И после какво, Шерлок?
Щом знаят тайната ми, трябва да им се подчиня.
Що за злодей би ме измъчвал така?
Добро утро, нека приветстваме един специален човек.
Прескочил е няколко класа, затова е малко по-млад.
И доста по-умен.
Това е Рико.
Здрасти, скъпа. Получи ли съобщенията ми?
Не се безпокойте, г-жо Еспиноза. Ще се погрижим за него.
Добре.
Е, фъстък, как разбра?
Фасулска работа. Не се пазите, а аз имам телефон с камера.
Дай ми този телефон, или няма да пораснеш!
Можеш да ме натупаш, маце, но той е заключен в шкафчето ми.
Разкарай се, дребосък, и остави доктора по шкафчета да работи.
О, йе.
Доста голям пуловер за такъв...
Да съм казал, че шкафчето е мое?
Ей, новобранец, защо се пъхаш в шкафчето ми?
Не се пъхам вътре... Майка ми е ченге!
Добре, Рико. Знаеш тайната ми. Какво искаш, за да си мълчиш?
Теб. Да си ми гадже.
Какво?
Не си вири носа, кукличке. Това е само бизнес.
Трябва да вдигна репутацията си и ти можеш да ми помогнеш.
Значи той иска само да го виждат с теб.
Това, и някой да стига до горната полица на шкафчето ми.
-Спокойно можеш да правиш това. -А ти спокойно можеш да млъкнеш.
Е, ако предпочиташ да разпратя кадрите до всички в училище...
Майли, трябва да го послушаш. Иначе тайната ти ще се разчуе.
Дотук гимназията изглежда гадна.
Да, помня как срещнах гаджето си.
Излизах от океана. Кожата ми блестеше като...
Като...
Как блестеше, любима маймунке?
Като нова паричка в касичката на сърцето ми.
Какво друго да кажа? Влюбена е до полуда.
Донеси малко сирене.
Достатъчно!
Извинявай, загледах се в очите ти.
Злобните ти очички.
Има тайни.
Така е. Прости ми.
А сега, дай на тате влажна кърпичка,
направи го така, че да пламне латинската ми кръв.
Разбира се, мой малки матадоре.
''Знаеш ли, Бъд, можеш да учиш с частни учители.''
''Не, татко, ще ходя на училище като всички.''
Къде ми е бил акълът?
Ето те! Имам чудесна новина!
Освен ако няма машина на времето и родителите на Рико
няма да се срещнат никога, хич не искам да я чуя.
Добре, няма да ти кажа, че Оливър откри шкафчето на Рико.
Чудесно! Значи само трябва да открием на Рико...
Спирам да говоря и тръгвам с теб.
Правилно.
Децата ми ги няма,
затова пиша тази песен.
Ще ви се стори тъжна,
но няма да сте прави,
защото мога да навиря нос и без никой да ме гледа
да си танцувам по бельо.
О, йе.
Никога няма да си идвам да обядвам у дома.
Добре, защото това е моето време за Роби Рей.
Виж, не го планирах. Просто ми писна.
-Кое? -Е, добре.
Някакъв селяндур от Минесота изведнъж реши,
че съм му най-добрият приятел и се лепна за мен.
Ако чуя глупавия му акцент още веднъж,
направо ще се цапна по главата със замразена пъстърва.
Май си спомням за едно дете, което говореше по този начин.
Също го наричаха селяндур.
Да видим. Как се казва? Паксън, Саксън?
Здравейте всички. Аз съм Джаксън.
Не знаех, че в града има родео.
Родео в града? Иха!
Каза го заради парцалите ти.
Харесва ли ти? Я виж това.
У дома в Тенеси на това му викаме дрънкулка.
То си е дрънкулка.
Нали това казах. Дрънкулка!
Нещастник.
Давай, каубой!
Краксън, Шелаксън.
Стига, татко! Сетих се.
Та това казвам, сине, ако помислиш какво се случи с теб,
може да му простиш на това момче.
Но защо точно с мен? На мен никой нищо не ми прощава.
Както аз трябваше да го изтърпя, и той може.
Точно това ще му кажа.
Знам, но си мислих дали ти просто...
Чао.
-Сине, аз... -Казах чао, татко.
Джаксън си отиде
и аз съм щастлив.
Май ще се кача горе
да си подремна.
Лека нощ, Малибу!
-Оливър, как го откри? -С хитрост, решителност и...
И единственото шкафче с подставка за качване отпред.
Не можеше ли да ми оставиш тази слава?
Момчета! Преди да направим с Рико хобитско сватбено пътешествие!
Добре. Отдръпнете се. Специалистът е тук.
Вижте растенията и този водопад.
-Като д ъждовни гори е. -Много важно. Има ли телефон?
Да! До тази маймунка.
-Ей, Макс, виждал ли си Тор? -Да, вътре е.
Казах, че мацките тук обичат хора, които могат да бият сметана.
Ей, бий, бий, бий. Ей, бий, бий, бий.
Ей, бий, бий, бий.
-Мандра! -Мандра!
Ей, бий, бий, бий. Ей, бий, бий, бий.
Ей, бий, бий, бий.
-Мандра! -Мандра!
Ей, бий, бий, бий.
-Господи. -Знам.
Този е по-голям дебил от светещия каубой от новобранците.
Помниш ли?
Чакай. Това беше ти.
Ей, бий, бий, бий.
-Мандра! -Мандра!
Ей, бий, бий, бий.
Ей, представлението свърши. Спри веднага!
Не мога, приятелче. Решил съм да го направя.
Ей, бий, бий, бий.
Не, не. Не ти! Ти, ти и ти! Вие всички.
Оставете го малко на мира!
Не ставате по-велики от това, че му се надсмивате.
Просто ставате по-тъпи.
Тор иска само да си намери приятели.
И сметана.
Не помагаш.
А сега, тъпанари, извинете ни,
но ние с моя приятел имаме да бием сметана.
А така.
Ей, бий, бий, бий. Ей, бий, бий, бий.
Ей, бий, бий, бий.
-Мандра! -Ей, приятел, по-кротко!
Нали не искаш да вкараш
въздушни мехурчета.
Вкусотия.
Целият съм в сметана.
Добре, аз ще зад ържа Рико. Оливър, сприятели се с маймунката.
Как да го направя?
Бъди себе си. Ще помисли, че сте от едно семейство.
В гимназията човек се закалява.
-Кокосов орех! -Що за отговор е...
-Рико! -Здрасти.
Скъпи, къде си тръгнал?
Трябват ми едни книги от шкафчето.
Запази това ''скъпи'' за после. Готино е.
Не може да ме оставиш!
Може да излезеш от ролята си. Никой не ни гледа.
Не е роля.
Виж, Рико. Знам, че казах, че не мога да те трая,
но истината е, че д ълбоко в сърцето си
винаги съм те смятала за...
Готин.
Наистина ли?
Гръм да ме удари, ако лъжа.
Кой иска да трампи глупаво телефонче за хубав банан?
За какво му е тъпият банан?
Да, той има машинка за сладолед и мини хладилник...
Толкова е готино,
но все пак нещо ме тревожи.
Как да разбера дали любовта ти е искрена?
В скута си ми, нали?
Може да ме целунеш за доказателство.
Добре.
Кого искаш да целуна?
Добре, добре.
Само да се приготвя.
Знаеш ли, това може да изисква време.
Махни си вонящите лапи от мен, мръсна маймуно!
-Използвай мускулите си! -Те са в чантата ми!
Ехо! У стните ми се напукаха. Чакат целувка.
-Взехме го. -Взехме телефона.
Целуни пилето, сукалче!
Край на плана ти за шантаж!
Аз пък не мисля така.
Елате, гламчовци.
Това е истинският телефон.
Или ще ме целунеш право тук,
или натискам един клавиш
и всички ще научат безценната ти тайна.
Майли, затвори си очите. За нула време ще свърши.
Не, няма. Никога няма да свърши.
Той ще ме д ържи с това до края на живота ми.
Страст и мозък. Повтарям...
Добре, виж какво, жалко хлапе.
Давай, прати снимката,
но ако мислиш, че ще впечатлиш някого тук, се лъжеш.
Те знаят тайната ми,
а знаят и какъв жалък нещастник си ти.
Така че натисни клавиша за изпращане.
Няма да стане много по-лошо от това, което е сега.
Ето. Ти печелиш.
Наистина ли?
Да. Понеже винаги съм бил най-малкият в класа си,
а и най-дребният,
реших един път да си наваксам. Да бъда готин.
Миришеш на мокра маймунка.
Да получа целувка от момиче като теб би било най-великото нещо.
Чакай, Рико.
Ако беше толкова искрен отначало,
може би нямаше да стане така.
Значи щеше да ме целунеш?
Нямам предвид д ълга целувка, а целувчица по бузата. Готово.
Ако се отнасяш добре с хората, Рико, и те ще ти отвръщат със същото.
Всъщност...
Ела, хубавецо, защото, както знаеш, ти си неотразим.
Да! Той печели!
Той ще загази!
По-добре изчезвай.
Не съм я виждал толкова ядосана.
Чакай да видиш какво Рико е смятал за голямата й тайна.
Помощ, маймунке, помощ!
Какво става?
Може ли още малко сироп?