ЯМАКАШИ: Самураите на новото време
Южната част, 24 етажа. Никой не е пробвал досега.
Коя фасада? - Източната. Най-трудната.
Можете ли да го направите със затворени очи?
- Въпроси? - Не.
Среща в 6 часа.
Камел.
Хайде!
Хайде, слизай бързо!
- Знаеш ли колко е рано? - Те ще се пробват на Ле Блуйе.
- Да, бе. - Наистина. Видях ги.
- Хайде. - Идвам.
Знам, че ще е страхотно.
Жестоко.
Ало, полицията?
Невероятно.
- Бях само за едно питие. - Не ти вярвам.
- Добре, тогава не ми вярваш. - Бил си с онова момиче.
Кое момиче?
Висока класа.
Трепач.
Това не го правя всеки ден.
- Ето ги и полицаите. - Винаги идват твърде късно.
Давай, давай!
Хайде, побързайте!
Хайде, момчета!
Хванахме ги. Хайде. Този път няма да избягат.
Този път те са мои. Хайде, бягайте. Бягайте!
Побързайте. Бързо! Хайде. Ще ги закопчеем.
Махайте се, момчета! Това е полицейска операция.
- Имате предвид "оперета"? - Махайте се или ще ви арестувам.
Не сме ли твърде големи? Обадете се за подкрепление.
- Искаш ли пердах, хлапе? - Идвай. Тръгваме си.
Искам спокойствие. Всяка сутрин, все същата песен.
Колеги, те са тук. Хайде, побързайте!
Направо, момчета.
Хайде. По-бързо, по-бързо! Този път, ще успеем.
Този път, този път...
- Добро утро, комисаре. - Писна ми!
Може да се усмихвам, но не се дръжте с мен като с глупак.
На оперативка!
Добре. Започваме отново.
Ямакаши.
Седем хлапета от квартала ни правят на глупаци. Ще променим това.
Ще ви ги представя. Осман Даджакан,
с прякор Зикму. Най-подходящия за начало.
Какво?
- Сега пък какво е? - Това, на балкона, вашия син ли е?
- Давайте. - Нашите уважения, госпожо.
Вървете.
Отвори вратата. Полиция. На три ще разбием вратата.
Едно... две... три.
Не.
Не го прави. Съжаляваме. Вдигаш повечко шум, това е всичко.
- Не. - Това беше грешка.
Това не беше грешка, а голяма глупост.
Който се провали в това, ще патрулира за седмица.
Следващият.
Жан-Мишел Люка, с прякор Тангото. Фред Астер от предградието.
Не мислете ли така. И винаги е едно и също.
- Какво става? - Добро утро, г-це Бутен.
- Какво искате? - Госпожо...
Госпожица... обратно на работа. Достатъчно се забавихме.
Когато го хвана, той няма повече да танцува.
Сега, внимавайте. Това е Абду н'Гото,
наричан Ракета. Не свети, но е бърз като куршум.
Няма значение.
Следващия път, по-добре.
Почакай и ще видиш.
Ще го хвана някой ден. И като говорим за хващане...
Този тук, бяга всеки път. Бруно Дурис, наречен Паякът.
Паякът...
- Престани. Мачкаш ми дрехите. - Съжалявам.
- Мога ли да те изпратя до работа? - Ще си помисля.
Хайде.
Но има и по-лошо. Малик н'Диае, Невестулката.
Момичета, вижте.
Салто... вижте.
И това.
Момичета, гледайте.
Какво правите момчета? Върнете трамплина.
Ужасяващо.
Смейте се, но при следващия ще спрете.
Бейзболиста.
Истинско име: Оливер Чен.
Не! Спрете крадеца! Спрете крадеца!
Спрете крадеца! Помощ! Спрете го!
Не може да бъде.
- Те се мислят за герои. - Не са престъпници.
- Сградите не са за катерене. - Нищо не са откраднали, нито разбили.
- Така се забавляват. - И ние сме част от забавлението?
И без това имаме много работа. Защо не играят футбол като всички.
- Шефе... - Достатъчно, Асмин.
Тук сме за да защитаваме закона. Законът гласи: Не се катери по сградите.
Не изкарвай хората от леглата им и не си прави шега с полицията.
Ясно ли е?
И накрая, последният от групата: Осман Бана.
С прякор Седящия бик.
Хайде Седящ бик.
Някой хубав ден той ще падне. И аз искам да видя това.
Япония има своите седем самураи, американците имат великолепната седморка,
а ние - седемте хулигана.
Ще ги арестувате, защото градът не е зоологическа градина. И то преди края на седмицата,
или викам спецчастите и понеделник ще има...сафари.
Захващайте се за работа.
Здравей, братовчеде. Какво те води насам? Добри новини?
- Добри и лоши. - Ти си уволнен?
- Все още не. - Добре, а сега добрата.
Сега не съм на работа. Дойдох да поговорим като приятели.
Сега ме уплаши.
В управлението имат огромно досие за вас. Шефът ви мрази.
- Това е комплимент. - Спрете за известно време.
Защо не отидете в планината?
Хубава хижа, палачинки и ще се катерите по цял ден.
Защо? На никого не пречим?
Някой хора са ви ядосани. И мислите ли за родителите?
Чии родители?
Децата ви обожават. Опитват се да ви подражават.
Да мотаеш полицията е страхотно, но вие сте тренирани.
Някой може да се нарани. Какво ще правите тогава?
Аз съм просто инспектор, Осман. Нямам много власт.
Само много, много малка.
И с арабската кръв се намалява още повече.
Ако не искаш да работим заедно, аз нищо не мога да направя.
Мама организира събиране у нас.
Ще прави пиле. Искаш ли да дойдеш?
Щом майка ти го прави...
Ямакаши
Хей, Джамел. Ела да играем на Ямакаши.
- Играем на Ямакаши. - Ела.
- Хайде, Джамел. - Не мога, заради сърцето ми.
Това не е истина. Не искаш да се катериш. Ти да не си момиче.
- Не мога. - Още малко и ще се напикаеш.
Винаги ли ще бягаш от това?
Хайде, нека да видим, че си Ямакаши.
Ела, всички гледат. Можеш да го направиш.
Докажи, че си Ямакаши. Дървото е малко.
Ние ще те подкрепяме.
- Хайде, Джамел. - Нека да видим, че си Ямакаши.
Хайде, Джамел. Катери се.
Почти стигна.
Хайде.
Джамел.
Джамел, не.
Г-ца Ел Хадж? Г-жа Гуерин от училище. Трябва да поговорим за Джамел.
Айла, ела бързо. За Джамел е.
Добър ден.
Всичко е наред.
Този път е лошо. Не трябваше да се натоварва.
Случило се е в училище. Той трябва да ходи на училище.
И сега? Какво ще стане?
Трябва да му бъде направена трансплантация до 24 часа, но...
О, не.
Той е в списъка, нали? Вие казахте така.
Разбира се, но е по-сложно, Айла.
Той е с предимство, но трябва да има донор.
В подходящ момент. А списъкът се променя постоянно.
Какво можем да направим? Не можем да седим със скръстени ръце.
Елате с мен.
Точно, както и очаквах, нищо във Франция.
- Какво можем да направим? - Не много. Да чакаме.
Понякога се появява донор в последния момент. Трябва да се надяваме.
А извън Франция?
Това е нещо друго. Става чрез фирма посредник.
Ще проверя.
Има едно.
В Швейцария, нулева кръвна група, отрицателна. Смърт - след няколко часа.
- И няма поставени условия. - Какво означава това?
Че не е запазено... На разположение е...
след няколко часа.
И какво може да се направи, за да се получи?
Официално нищо не може да се направи.
Но поради спешната ситуация, мога да опитам нещо.
Опитайте, съгласни сме.
- Знаете ли колко ще струва? - Не.
Най-малко 400,000 франка.
Нямаме толкова.
Опитайте от съседи или близки. Трябва да се действа бързо.
А здравната каса?
Тя покрива само трансплантацията. Но не и допълнителните разходи.
Съгласен съм да ви помогна. Ще поема този риск.
Така, сега вече е запазено.
Малкият Джамел ще получи ново сърце. Имате време до утре на обяд.
Сега е ваш ред.
- Искаш да ни умориш ли? - Никой не е умрял от музика.
Намали малко, че главата ми ще гръмне.
- Вземи аспирин. - Вече взех.
Мога да те съжалявам. Наистина да те съжалявам.
Не са ли страхотни приятелите ми?
- Внимавай. - Съжалявам, не беше нарочно.
Да бе, не беше нарочно.
Това хапчета за отслабване ли са?
Не, за астмата ми. Трябва да ги пия по средата на ядене.
Сега си по средата на яденето?
Купих два килограма лимони.
Не могат да изчезнат просто така. Кой ми взе лимоните?
Ракета, упражнявам се.
Упражнявай се с банани. Хладилникът е пълен с тях.
Бягаш бързо, но не си по-бърз от светлината.
- Няма ли да влезеш? - Да.
- Някакъв проблем ли има? - Едно момче е паднало в училище.
Джамел, живее отсреща. Познаваш ли го?
- Да, братът на Айла. - Той е в интензивното.
Има шанс едно на хиляда.
- Знаеш ли какво се е случило? - Не.
Катерил се е по дърво. За да подражава на големите.
Малкият ми Венсан. Радвам се да те видя в къщи.
- Защо никога не си с униформа? - Аз работя в кабинет, г-жо Бана.
И не трябва ли да изглеждаш добре в кабинета?
Една порция няма да ви е достатъчна.
Не сме толкова малки.
Истина ли е?
Изкачихме Ле Блуйе за по-малко от 10 минути.
И както обикновено, аз бях най-бърз.
- Аз, Ракетата. - Ръждясала Ракета.
Дали си толкова бърз?
- Беше вкусно, но не мога повече. - Не ядете ли в полицията?
Как ще хващате престъпниците, като не се страхуват от вас?
Фатима, не правете това.
Не искам да загубя сина си.
Фатима, недей. Върни се.
Няма смисъл.
Разпределете се по етажите.
Айла.
Фатима.
Мамо.
Какво искаш? Не искам нищо, синът ми има нужда от помощ.
Фатима, слезте от там, моля ви.
Ще намерим начин да помогнем на сина ви.
Внимателно. Погледнете ме.
Винаги има решение. Фатима, доверете ми се.
Слушайте...
ще се погрижим за Джамел.
Имате думата ми.
Гордеете ли се? Вие сте смотаняци.
Спасихме майка ти и трябва да си ни благодарна затова?
А малкият ми брат? Него кой ще го спаси?
Вие ли, с вашите пируети?
Джамел ще умре...
...и вие ще сте виновни. Остави ме.
Никога не сме искали това.
Никого не сме наранили. Само помагаме.
Последният път помогнахме на една възрастна жена.
Да, а тя дори не ни благодари.
Обичаме предизвикателствата, но не сме престъпници.
Почакайте малко.
Какво? Никога не сме искали да ни подражават.
Ставаме в 6 сутринта, за да не ни види никой.
Не се прави на сляп.
Децата винаги правят бели.
- Те ни виждат и ни подражават. - Добре, какво да направим?
- Приключвате с това. - С кое?
- С катеренето. - И какво ще правим тогава?
- Да се бием, да разбиваме коли? - Не бъди глупав.
- Глупав ли съм? - Ще ни поучаваш ли?
- Внимавай какво говориш. - Мери си думите.
Престанете.
Тази вечер не беше ли достатъчно лоша?
Искате да се биете?
- Какво да правим? - Това, което трябва да направим.
Да поемем отговорността.
Какво правите тук? Кой ви пусна?
Не искаме да ви притесняваме. Идваме да видим Джамел.
Времето за посещение приключи. Елате утре.
- Важно е. - Казах ви, не може.
Когато шефът ви види, ще стане скандал.
Мишлен.
Няма да се бавим.
- Може ли да влезем? - Да.
Страхотно. Идвате да ме видите?
Наистина ли сте изкачили Ле Блуйе от източната страна?
Новините се разпространяват бързо.
- Полицията сигурно е побесняла. - Позеленяха от яд.
Зелена полиция, яко.
Когато порасна, може ли също да бъда Ямакаши?
Не можеш да станеш Ямакаши просто така.
Но когато излезеш, и ако наистина го желаеш,...
ще те научим.
Даваме ти дума.
Откъде влезнахте? Ще ти се обадя по-късно.
- Нямате уговорена среща. - Спешно е. Малкият Джамел.
А, да видим.
- Не знам какво да ви кажа... - Истината.
Оставяте го да умре.
Слушайте, поех риска да запазя сърцето.
Не знам какво повече мога да направя за това дете.
- Какъв е проблемът с парите? - Проблемът е много прост.
Болницата не може да плати на хората за доставката.
Надявам се, че разбирате това.
- И кои са тези хора? - Фирма посредник.
Фирмата е ХТЦ.
Не могат ли да ни отпуснат кредит, така че да го изплащаме на части?
Невъзможно. Трябва да попитам първо седемте директора.
- Седем обаждания. - Не мога да им се обадя просто така.
Когато има желание, има и начин.
Опитайте, просто е.
Не, не и по това време на денонощието, не мога да им се обадя само защото...
...само защото умира едно дете? Това ли е.
- Не исках да кажа това. - Това вашите деца ли са?
- Върнете ми го. - Изглеждат здрави.
Достатъчно.
Престанете с игричките, веднага.
До 10 секунди да сте напуснали стаята, до минута - болницата или ще повикам полиция.
Ще си получите парите. Утре в 12:00 ще са на масата ви.
Заради пари оставят едно дете да умре, а наричат нас боклуци.
Заслужават един нож между ребрата.
- Това не е добра идея. - Имаш ли по-добра идея?
Всичко ще се оправи. Във Франция сме. Тук не оставяме хора та да умират.
Може в твоите книги по право да е така...
...но в реалността не е така.
Градът е джунгла. Който няма пари може да умре.
Спри. Ще намерим решение. Може да опитаме с банките.
Погледна ли лицата ни?
Ние не влизаме в клуб, какво остава за банка.
- Освен ако не сме с пистолет. - Ти имаш един, дай ми го.
Дай ми два часа. Ще намеря решение с моите колеги.
Но всичко трябва да е законно.
Знаеш ли, ти го направи със закона си, ние ще го направим със сърцата си.
- Първия, който спаси Джамел, печели. - Без глупости.
Ще направя каквото мога. Обещавам.
- Откъде взе това? - Откраднах го от доктора.
Седемте адреса са тук.
- Ще ги размажем. -Не, насилието не решава нищо.
Точно така, но ние ще се доберем до тях, малките буржоа.
Не, имам по-добра идея.
Ще им разкажем една история.
Да вземеш пари от богатия, за да дадеш на бедния.
- Да, както в анимационния филм. - Робин Худ.
Страхотно е. Сестрата на Рашид го има на касета.
- Кражбата си е кражба. - Това не е кражба.
Само временно. Ще им върнем парите.
Това е страхотно.
Харесва ми. Харесва ми много.
- Страхотна идея. - Убийствен план.
Да, ще отидем в затвора или в болница.
Не бъди песимист. Всички ли са съгласни?
- Да. -А, аз какво ще правя?
Аз също искам да помогна на малкия Джамел.
Мишлен, ти ще стоиш на позиция. Ще ни прикриваш.
- Съгласен ли си? - Супер е.
Среща в 5 часа.
Е, инспекторе, май не може да спите тази нощ?
- Знаеш ли колко е късно? - Съжалявам, да.
Баща ми ще те убие.
Случва се нещо важно.
Ако не се видим никога вече... не, ще се видим, но...
О, по дяволите.
Любовните обяснения не са за мен.
Ще се гордееш с мен.
Имаме идея за малкия Джамел.
Но ще трябва време.
Няма да съм на работа днес. Не мога да регистрирам присъствие.
Изчезвай, аз ще се погрижа!
Разделяме се на три групи. Трябват ни 400,000, значи 60,000 от къща.
Ами ако няма пари?
Бижута, паспорти, кредитни карти. Без големи или тежки неща,
Последният адрес е за всички ни, в 10 часа.
По два часа за всяка трябва да е достатъчно, не бързайте! .
Огледайте, влезте и изчезнете.
- Мишлен, ти ще стоиш на телефона. - Гепих две нови батерии.
Пет и половина.
Четвъртият етаж.
Остави, това е кухнята.
Не яж сега. Да погледнем там.
- Да започваме ли? - Не.
Имаме 4 часа да спасим Джамел.
Ти отиваш на ляво, аз, на дясно.
Обади се на полицията.
Добро утро.
- Искам да говоря с министъра, важно е. - Той няма да идва днес.
А неговият съветник?
Чух, че обикновено идва рано в офиса?
Наистина. Имате ли уговорена среща?
- Отнася се за едно девет годишно... - Имате ли среща?
Не, но е важно.
Трябва да имате среща! Може да напишете писмо и аз ще го предам.
- Аз наистина трябва... - Съжалявам.
Протоколът е много строг.
Застрашен е живот, а вие спорите за протокол?
Успокойте се!
Обадете се на съветника, ясен ли съм?
- Какво става тук? - Господин съветник...
Инспктор Асмин, господин съветник.
Съжалявам, но едно дете умира.
Само вие можете да направите нещо.
Не знаех, че имам такава сила. Но ви слушам.
Моля елате в моя кабинет.
Добре, след вас.
Седнете.
Този може да рисува.
Това е много сложно.
Без големи или тежки неща. Трябва да се огледаме за нещо друго.
Да.
Това е ужасно.
Да слушаш такива гадости.
Пет минути и бягаме.
- От къде знаеш това? - Мисията невъзможна.
Трябва да има някъде ключ.
Знам къде е.
Почакай малко. Ще го научим на култура.
"Чуй това, глупако. Това струва повече от цялото злато на земята!"
Необикновена история. Бих казал изключителна.
Затова така много настоявах, моите извинения отново.
Не, направили сте каквото е трябвало.
Ние трябва да сме в услуга на нашите хора, а не обратното.
- Инициативата ви е възхитителна. - Благодаря.
Може ли да се направи нещо?
Ще разгледам болниците.
Ще повикам и въздушните сили.
- Те трябва да имат подходящ самолет. - Благодаря ви от името на Джамел.
Моля, няма защо.
Животът не е ли прекрасен? Такава голяма къща и е оставена на нас.
Много ни уплаши.
Ужасен си.
- Тези аларми са навсякъде. - Не се притеснявай, ясна ми е.
- Лесно. - Прекалено лесно, ако мога да кажа.
- Прекалено тежко. - Прекалено чупливо.
Прекалено красиво.
- О, не. - Ужасно.
По дяволите.
- Идват от двете страни. - Сега какво?
Нека да се приближат, раздалечете се.
- Повече разстояние. Сега!
Никога не съм бягал от кучета.
- Казах, че трябва да сме внимателни. - 30 милиона миролюбиви хора, глупости.
Да е надяваме, че другият има повече.
Дано всичко бъде наред с другия, защото не издържам повече.
- Айла, Венсан е. - Да?
Добри новини. Говорих лично със съветника.
Той беше много впечатлен от нашия случай, за Джамел.
Ще се погрижи за това.
Ще се обади всеки момент. Не е ли страхотно?
Да, но какво ще направи по-точно?
Ще изпрати самолет и хора да ни помогнат.
- Айла? - Почакай,
ще направят всичко това за Джамел?
Да, изглеждаше много загрижен. Наистина.
- Съмняваш ли се в мен? - Не в теб се съмнявам, а в другите.
Бъди смела, Айла. Джамел ще бъде спасен след няколко часа.
Ще успеем, вярвай ми.
- Асмин, какви ги вършите? - Ще ти се обадя по-късно.
Вие сте ченге, а не социален работник.
Трябва да пазите хората, а не да ги нападате.
Преди час ми се обади съветника, беше вбесен.
Какво ви става, да обиждате съветника?
Не съм го обиждал.
Нападнали сте охраната и сте нахлул в кабинета му,
говорили сте глупави истории.
- Това не е вярно. Просто молих за... - Не ме интересува.
Проблемът не е в истината, а в помията, която ни залива цял ден.
Не разбирам нищо.
- Не бъдете наивен, това е вредно! - Животът на дете е в опасност.
И какво от това? Ние сме полицаи.
Не сме господ, папата или лекари без граници. Изпълняваме заповеди.
Едно дете умира? Лошо, но не е наша работа.
Не те караме да мислиш.
Те са основите, ние сме цимента. А цимента не мисли.
Ако всеки си върши работата, всичко ще е наред. Така, че се стегни.
Ето, започни с този случай.
- Какво правите? Ще го оперирате ли? - Не, всичко е наред.
- Джамел не може да остане в стаята - Защо?
Има и други пациенти. Ще остане тук засега.
- В коридора? - Само временно.
- Ще го наблюдаваме както досега. - Държите се все едно е умрял.
Починалите са на долния етаж. Тук все още са пациенти.
Имаме пет човека за цялото отделение.
Двама тежко ранени са на път, а нямаме достатъчно място.
А, брат ми не е достатъчно болен?
За момента нищо не можем да направим за него.
Помагаме на тези, на които можем за момента.
Когато дойде неговия ред, тогава.
Сега главното е да бъдете спокойна и да стоите до него.
Добри момчета.
- Здравейте, господине -Влезте, моля.
- За кражбата идвате, нали? - Да.
Не са взели много. Кучетата ми не са им дали време.
Дошли са, изключили са алармата...
...и са влезли направо във всекидневната.
От къде знаете, че не един човек?
Заради това.
Имам осем такива, които покриват цялата къща.
- Доста добре сте оборудван. -След пет кражби ми писна.
- С какво се занимавате? - Хирург съм. Затова вечно ме няма.
- Бързаци са. Истински крадци. - Може би работят в цирка?
Може ли?
Провери дали е имало подобни случаи тази сутрин.
- Кафе? - Да, моля.
За мен също.
- Мога ли да го свържа някъде? - Ето там.
Благодаря.
Страхотен инстинкт имаш.
Има четири акробатични кражби. От 6 часа.
Досега!?
Провери дали между жертвите има връзка.
Спортни клубове, марки коли или нещо.
- Просто е, те всички са лекари. - Така си и мислех.
Е, някакъв напредък?
Да, малък.
- Познавате ли Анри Пикар? - Той ми е колега.
- Пиер Готие, Жак Берние... - В един и същи съвет сме.
- Седем общо. Всички в една фирма.
Седмия никога не го виждаме. Съветника на министъра е.
- Имате ли принтер? - Три.
Предупреди другите, че ще имат посещение.
Аз отивам при съветника.
Довиждане, господине.
- Министърът не е в юрисдикцията ни. - Не се тревожи за него, аз ще се заема.
Дали това е добре да се прави, предвид обстоятелствата?
След разговора тази сутрин...
Не си тук за да мислиш, а за да изпълняваш, така че изпълнявай.
- Да? Кой е? - Полиция, госпожо.
Госпожо, по следите сме на крадци. Имаме информация, че може да сте следващата жертва.
- Какво? Господи. - Не се тревожете.
Тук сме за да не ви се случи нещо. Може ли?
Да, разбира се.
- О, хубаво е. - Да, това е Климт.
- Може ли да огледаме? - Да, разбира се.
- Тук няма нищо, засега. - Мислите ли, че са минали вече?
Не. Но по-добре да бъдем внимателни.
Когато си вършим работата...
...я вършим добре.
Изглежда няма наоколо никой.
- Изглежда всичко е наред. - Казвам: изглежда.
Трябва да сме внимателни, те са бързи.
И ако предвиждаш стъпките им...
- Не са опасни, нали? - Никога не знаеш.
- Е, всичко ли огледахте? - Може да спите спокойно.
- Госпожо. - И ако все пак дойдат?
Не се притеснявайте. Сградата е обградена. Няма да стигнат далеч.
Дори и мишка не може да се изплъзне.
Благодаря ви много, господине. Чувствам се спокойна.
Просто си вършим работата, госпожо.
Още десет минути и щях да я накарам да крещи от удоволствие.
Господи. Моят Климт. Откраднали са моят Климт.
Какво, чий Климт? Къде?
Моят Климт. Този тук, погледнете.
- Андре, видя ли ги? - Не, всичко е наред.
- Моят Климт. - По-спокойно.
Били са тук, но са се измъкнали.
- Ще се върнат. - Успокойте се!
Какво е това?
Те са на покрива. Извикайте подкрепление.
Давайте, след тях.
Не бъдете идиоти. На там, на там.
По дяволите.
Това не изглежда добре.
Какво правиш, по дяволите?
Ето ги.
По стълбите.
Бързо, в сградата.
Спрете.
Те са тук. Хайде, движение!
Те не спират, нали?
Ето, там са.
- Спрете. - Полиция, не мърдайте.
Елате насам! Правете, каквото ви казвам!
- Спокойно. - Всичко е наред Джи Пи. Хайде.
Нямаш готов план при спешни ситуации, нали?
Ръце на тила! На тила!
- Ще ме карате да бягам. - Ръце на тила!
Имам.
Елате тук.
- Едно... - Ще стрелям.
- Две... - Не бъдете глупави.
- Три. - Спрете.
Не го правете...
Луди.
Това не го правя.
Людо? Какво правиш?
Знам, Ще си напиша домашното и после ще изчистя, обещавам.
Ще тръгна по другия път.
Добре, да. Направи така.
Луди, луди...
Хубаво е, че си тук. Той би се зарадвал.
Тежко ли беше?
Те са тук. Видях ги.
Кой, Джамел? Кой е тук?
Духовете. Те ме пазят.
- Някой ранен? - Не засега.
- Е, напредваш ли? - Бавно.
- Остава час и половина. Направи нещо. - Не направихте ли достатъчно глупости?
- А, ти? Говори ли с министъра? - Да.
Нещата се оправят.
- Ние ще вървим. - Не мога да ви позволя да тръгнете.
Аз съм полицай.
- Смени си работата. - За мен това означава нещо.
- Аз се боря за спазване на законите. - А, ние се борим за Джамел, Венсан.
- Моля те, пусни ни да минем. - Ако сега тръснете, няма да свърши добре.
Ще започнат да стрелят. Ще свършите в ковчег.
Ти не си Клинт Ийстуд.
Млъкни, Ракета или ще те ударя.
Какво казваш?
Не разбирате нищо, нали?
Има приятелство, но има и закони.
Ако предам принципите си, нищо няма да ми остане.
Принципите ни карат да живеем.
И те ни дават самоуважение. Разбираш ли?
Същото се отнася и за нас.
Няколко богати лекари, не решават бъдещето на едно момче.
Ние носим наши идеи... Без тях сме нищо.
- Ако не го направим, ще съжаляваме цял живот. - Има и други решения, освен кражбите.
Млъкни и си погледни часовника.
Ние се виждаме с Айла и майка й всеки ден.
Следващият път какво да правим, да свеждаме поглед ли?
Идвам, идвам.
- Какво искате? - Обир.
Каква къща...
Мога да настаня половината квартал тук.
Ще ни отнеме цял ден да отворим всички врати.
Ще се разделим по етажите. Среща навън след пет минути.
Какво, крадци в къщата ми? Идвам веднага.
Инспектор Асмин. Аз ви се обадих.
- Орсини. Още ли са вътре? - Така мисля.
Колко са? Какви са? Черни, араби?
- Защо, не може ли да са други? - Отговорете ми?
Няколко са. Нищо особено.
Добре, инспекторе. Можеше да сте по-наблюдателен. Щеше да ни помогне.
По местата, момчетата. Мишел и Филип, елате тук моля.
Три екипа, всеки с радиостанция.
- Внимание. - Заемете позиция.
- Побързайте. - Обадете се за подкрепление.
В килера.
Има полиция навсякъде.
- По дяволите. - Това не е на добре.
- Те са навсякъде. - Предпочитам кучетата.
- Имаме спешен план, нали? - Ще продължим да търсим.
"Въоръжени" не е ли нещо особено?
Да, но няма да стреляте.
По-чисто ще е.
Върнете се при Витри и ни оставете да си вършим работата.
Движение.
Какво става там?
- Какво правите тук? - Върша работата си.
Не трябваше ли да се обадя, че има крадци?
Още ли сте тук? Помолих ви да си вървите.
Как, като е блокирана цялата улица.
Комисар Орсини. Аз водя тази операция.
Инспектор Асмин е хванал крадците и се е обадил на вас и на нас.
- Обградили сме ги. - Значи са още в къщата? - Да, господине.
Тогава какво правите, оставяте ги да оберат всичко, преди да ги хванете?
Разбира се, че не. Но операция като тази има нужда от малко подготовка.
Има ли някой в къщата?
Не, няма никой. Само моите неща. Искам да нападнете, веднага.
Предпочитам да действаме по-деликатното.
Имате пет минути да изкарате тази измет от къщата ми
- или ще се обадя на шефа ви. - Както желаете, господин съветник.
Димки! Не виждам нищо.
Всички горе.
Какво чакате, комисарю?
- Те побесняха. - Нападайте.
Атака.
Момчета, измислете нещо.
- Това не отива на добре. - Имам идея, може би.
Мишлен, трябваш ни сега.
Идвам.
Бързо, бързо.
Предната врата е разбита.
Те ни атакуват.
Пазете всеки изход. Ясно ли е.
- Какво правят? - Голямо почистване.
- Давайте. - Направо.
Имаме двама невъоръжени цивилни.
Обадете се за линейка.
Господине, казахте, че няма никой в къщата.
Точно така. Само чистачката и... Не мога да знам какви ги върши персонала.
Внимателно. Може да има още цивилни в къщата.
Може и да сте много влиятелна личност,
но ще докладвам за вашето недостойно поведение.
Асмин, елате с мен.
Огледайте се за изход към покрива.
Нищо. Чисто е.
Момчета имаме проблем. Дори два.
Как се казвате?
- Карлос. - Жан-Пиер.
Тук ли живеете?
Не, играя си, когато мама чисти тук.
- Аз съм приятел на Карлос. - Кой клас сте?
Трети.
- Пътят отново е блокиран. - Продължавайте.
Тук имаме две момчета. Напуснете сградата и ще ги освободим.
Тези две деца на персонала ли са или са ваши?
- Или ги забравихте? - Нямам деца.
Добре де, имам син на 10 години, но той живее с майка си.
- Чистачката с вас ли живее? - Не. Идва само следобед.
Сряда е. Води и децата си.
Предпочитам да се махнете. Невярната ви информация е опасна.
Знам какво трябва да правя.
Напуснете района или ще ви арестувам. Ясно ли е?
Хайде, момчета. Те ще ви отведат у дома.
Недей да играеш толкова много видеоигри и поспортувай малко.
- Ръката ми. Пуснете ме. - Да вървим.
- Хванах един. - Да вървим.
Трябва да се доберем до покрива.
Направо, по-бързо.
Орсини, на първа. Казах, никакви действия преди да са излезли.
Точно това правим.
Какво им става на всички днес? Да не е пълнолуние?
По дяволите.
- Ето, момчета. - Страхотно.
- Да? - Къде си, по дяволите?
На 100 метра съм.
Пътя е блокиран. Ще се опитам да се вмъкна.
Офицер, живея тук. Искам да си отида вкъщи.
Няма значение. Трябва да напуснете бързо. И никакви разговори докато карате.
По-лоши са и край вашия квартал.
Паркирай и ела пеша.
- Ела от северната страна. - Добре, ще ти се обадя.
Слагаме всичко в една чанта.
Не преминавайте загражденията, господине.
- Какво става? - Има заложници. Не може да минете.
- Но аз живея там. - Съжалявам, твърде опасно е.
- Върнете се след два часа. - Два часа? Невъзможно е.
Без хапчетата ми ще съм мъртъв.
Ще умра в краката ви и няма да получите повишение за това.
Комисарю, видях две сенки на втория етаж.
Те са в южното крило.
- На вторият етаж. - Разбрано.
- Да. - Успях. Там съм след 10 секунди.
Ще те видим.
Искам едно хубаво бягане. Знаеш останалото, нали?
- Няма проблем. - Твой ред е Бейзболист.
Какво правите, господине? Застанете до стената.
Те са на покрива.
Янки: 0, гости: 1.
Сега момчета чуйте една история, която по-добре да запомните.
Горе ръцете.
Положението е овладяно. Няма жертви.
Най-после.Започна да ми писва от тази история.
Благодаря ви, Асмин. Елате с нас за доклада.
Ще имам нужда от подкрепа, съветника ще се опита да ни натопи.
Напред, момчета.
Идвате ли?
С кола съм.
Хайде.
Имам добри новини. Швейцарците се обадиха, донорът е умрял преди минути.
Трябва да се обадим до час или сърцето ще бъде неизползваемо.
Как стои въпроса с парите?
Парите са на път. В 12 часа ще са тук.
Добре тогава.
Ситуацията не изглежда добре.
Индианец, ти и твоите планове. Сега как ще се измъкнем оттук?
- Изборът беше между затвора и болницата. - Бих избрал болницата.
След болницата пак идваше затвора.
Надявам се, че не беше напразно и Джамел ще се оправи.
- Не се заблуждавай. - Защо?
Дебелогъзият ще загуби парите преди да стигне до болницата.
Колко искаш?
- 227 500 франка. - За всичко ли?
Да и нито франк по-малко.
Парите са много, но са за добра кауза.
Щом е за добра кауза, сключваме сделката.
Разбрано.
Елате с мен. Шефът иска да говори с вас.
Давай, приятел. Слушам те.
Исках да отидем в Париж, да се разходим с приятелите из столицата.
В предградията въздухът не е от най-чистия.
Обичаме да се разхождаме из хубави квартали.
- Като в музей е. - И е безплатно.
- Минахме покрай красива къща. - Много богата.
- Като замъка на Пепеляшка. - И после...
- Чухме писъци. - Вик.
- Все едно пребиваха Пепеляшка - Не се поколебахме.
- Действахме. - И можехме да се обадим на полицията.
- Но не сме такива. - Извинете ни.
Ченгетата ни плашат.
- Прескочихме оградата. - Да спасим жената.
- Един прозорец беше отворен. - Имаше двама крадци.
- Трима. - Най-малко пет.
- Скинари. - Може би дори шест.
- Удряха бедната жена. - И после я хвърлиха в килера.
- Ние нападнахме. - И ги пребихме.
- Трудно беше. Но и вие бихте направили същото.
- После чухме сирените. - Ченгета навсякъде.
Двамата бандити избягаха.
Осъзнахме, че никой не би ни повярвал.
А вашите колеги започнаха да стрелят.
- Без да можем да кажем нищо... - Уплашихме се, естествено е.
- Майтапите се с мен, нали? - Истина е, кълна се.
- В майка ми. - В брат ми.
- В двамата ми братя. - Във всеки, когото познавам.
- Не в баща ми, защото е мъртъв. - В семейството си.
Щях да плюя на пода, ако нямаше да ви ядосам.
Затворете ги.
Чели ли сте някога подобни безсмислици?
За съжаление, това е чистата истина. Мога да го потвърдя.
Това изяснява случая. Надявам се, че има добра застраховка.
Да се надяваме, че е така.
Хей, седемте джуджета. Излизайте.
Казах ви да излизате! Можете да си вървите.
Инспекторът свидетелства във ваша полза.
Побързайте преди да си е променил мнението.
Айла, нося ги.
Нося ги, Айла.
Ето, пребройте ги.
- Вярвам ви. - 400,000 франка в брой, преди обяд.
Може да се обадите. Няма време за губене.
Да, но е 12:30.
Десет минути по-късно, съжалявам. Вземете телефона и се обадете на приятелите си.
- Хайде, побързайте. - Имат оферта за 500,000 франка.
Задържах до 12:05, но повече не можах.
Съжалявам.
Сигурен ли сте?
Опитахте ли всичко, защото нашето търпение се изчерпва.
Назад, отдръпнете се.
Ще стрелям, ако се наложи. Изчезвайте или ще се обадя на полицията.
Полицията е вече тук.
Ще дойда по-близо, за да можете да го прочетете.
Достатъчно ли съм близо? Можете ли да го прочетете?
Виждате ли какво пише? Национална полиция.
Свалете оръжието.
Притежание на оръжие без тази карта се наказва с една година затвор.
Но да забравим полицията за малко и да поговорим по мъжки.
Колко струва животът ви? 20,000 франка?
Нека бъдем щедри, 100,000 франка.
Плюс 400,000 франка, това прави 500,000.
Точно колкото ни трябват.
Ако до два часа Джамел няма ново сърце...
...вашето ще бъде изтръгнато. Бях ли достатъчно ясен?
Намали музиката, не можем да се чуем.
- Гордея се с теб. - Знам.
- Внимавай с якето. - Идиот.
- Имам добри новини. - Уволниха ли те?
Дори по-добри. Напуснах.
Ще направя запис за Джамел. Искате ли да кажете нещо?
- Виждаш ли ни? - Всичко наред ли е?
И да не закачаш сестрите.
Оправяй се бързо, защото те чакат тренировки.
Ямакаши.