Преди 20 години.
Все още не разбирам защо съм тук.
Не можеше ли просто да ги накараш да се съгласят?
Можех, но не постъпвам така.
От всички, очаквах ти да разбереш чувствата ми към
злоупотребата със сила.
Силата те променя. Да, зная, Чарлз
Кога ще престанеш да ме поучаваш? - Когато започнеш да слушаш.
Тук си, защото ми трябваш.
Няма да се налага да се срещаме с всеки един лично, нали?
Не. Тази е специална.
Училище "Ксавие"
Прекрасно училище, не мислиш ли, Джон?
Да, брошурата е страхотна.
Ами Джийн?
И нейната... болест.
Болест?
Джон. - Мислите, че дъщеря ви е болна, г-н Грей?
Вероятно ще е най-добре, ако говорим с нея, насаме.
Разбира се. Джийн.
Би ли слязла, скъпа?
Ние ще ви оставим.
Много е невъзпитано да четеш мислите ми, без разрешение.
Да не мислеше, че си единствена, млада госпожице?
Ние сме мутанти, Джийн. Като теб.
Така ли? Съмнявам се.
Чарлз, тази ми харесва.
Имаш повече сила отколкото можеш да си представиш, Джийн.
Въпросът е дали ще овладееш тази сила.
Или тя ще те владее.
Преди 10 години.
Уорън?
Сине, наред ли е всичко?
Какво става там? - Нищо, веднага излизам.
Хайде, там си повече от час.
Отвори вратата.
Уорън. - Един момент.
Отвори вратата.
Уорън.
Веднага ме пусни. Отвори вратата.
О, боже.
Не и ти.
Съжалявам, татко.
Субтитри: Insaneboy. Посетете http:/x-menbgworld. 50webs. com
Х- Мен 3 Последният Сблъсък
Близкото бъдеще.
Светът отива по дяволите, а вие си седите там?
Да тръгваме.
Боби!
Благодаря, Кити.
Размазват ни. - Да, знам. Не са готови, Буря.
Логан! - Недей да се стягаш.
Това ми беше последната пура.
Приближава се.
Хайде, трябва да се движим.
Ей, тенекиения. Ела тук.
Можеш ли да хвърляш?
Логан, ще работим като екип.
Добре, късмет с това. Хвърли ме.
Сега. - По дяволите, Логан, не го прави.
Урокът свърши.
Колос. Добре хвърляш.
Симулация завършена.
Какво по дяволите беше това?
Урок. - Знаеш какво имам предвид.
По-спокойно, Буря.
Не може да промениш правилата, когато си искаш.
Опитвам се да ги науча на нещо.
Научих ги на нещо.
Беше урок по защита. - Да.
Най-добрата защита е доброто нападение.
Или беше обратното?
Това не е игра, Логан. - Ами, мен ме заблуди.
Аз просто замествам. Ако имаш проблем, говори със Скот.
Скот! - Джийн.
Скот... Скот... Скот.
Добре ли си? - Прекрасно.
Не ми изглеждаш прекрасно Сякаш ме избягваш.
Нещо не е наред.
Не мога да докосна гаджето си без да го убия, иначе всичко е наред.
Не мисля, че е честно. Някога да съм те принуждавал?
Ти си момче, Боби. Мислиш само за едно.
Ей, Скот. Чакахме те долу. Не дойде.
Какво ти пука? - Ами, трябваше да те заместя.
Не съм те молил. - Не, не си.
Професорът ме помоли. Аз само минавах.
Ами, преминавай, Логан.
Знам как се чувстваш. - Недей.
Когато Джийн... - Казах недей.
Може би е време да я забравиш.
Не всеки заздравява толкова бързо, колкото ти, Логан.
Министерство на мутациите
Г- н министър? - Да.
Срещата започна, сър. - Благодаря ви.
Г- н президент.
Седни, Ханк.
От министерството на вътрешните работи следяха Магнито.
Забелязан е в Женева, Монреал.
Изгубили са го, докато е преминавал границата,
но получихме утешителна награда.
Заловили са я, докато се е опитвала да влезе в министерството на здравеопазването.
Знаеш ли кой е имитирала?
Министър Траскан. - Да, сър.
Може да имитира.
Вече не може.
Пипнахме я.
Мислите, че затвора ви може да я задържи?
Имаме нови затвори, Ханк. Ще са подвижни.
Този път ще сме с крачка напред.
Къде е Магнито?
Рейвън. Рейвън, зададох ти въпрос.
Не отговарям на робското си име.
Рейвън Даркхолм, това е истинското ти име, нали?
Или си мислиш, че вече нямаш семейство?
Семейството ми се опита да ме убие, жалък костюмар такъв.
Добре, тогава Мистик.
Къде е той?
Тук е. С нас.
Не искам да си играем игрички. Искам отговори.
Не искаш да си играеш с мен?
Престани и ми кажи къде е Магнито.
Искаш ли да узнаеш къде е?
Хомо-сапиен.
Знаете, че залавянето й само ще провокира Магнито.
Но присъствието й ни дава известен дипломатически лост.
По принцип не мога да преговарям с тези хора.
Мислех, че затова ме назначихте, сър.
Да, така е.
Но не затова сте ме повикали тук. - Не.
Затова те повиках. Това е откраднала.
Анти-мутационен ген.
Мили Боже.
Приложимо ли е? - Мислим, че да.
Осъзнавате ли как това ще засегне обществото на мутантите?
Да, осъзнавам.
Ето защо сега ни трябва малко от твоята... дипломатичност.
Когато някой придобие огромна сила
използването или злоупотребата на тази сила е всичко.
Дали ще се използва за добро
или за лични или пък унищожителни цели.
Това е въпрос, който всички трябва да си зададем.
Защо? Защото сме мутанти.
За медиумите това представлява проблем
кога е приемливо да използваме силата си
и кога прекрачваме границата на тиранство към близкия ни човек.
Но Айнщайн е казал, че етиката е човешки способ,
без да е подкрепена от суперестествено право.
Айнщайн не е бил мутант. Доколкото знаем.
Това проучване ми е пратено от моя колежка д-р Мора Мактагарт.
Джоунс.
Човекът пред вас е роден без някои функции на мозъка.
Органите и нервната му система работят.
Но не притежава съзнание.
Ами, ако можехме да прехвърлим съзнанието на един човек, да кажем
баща на четири деца, страдащ от неизлечим рак
в тялото на този човек?
Как да определим какво попада в границата на етичното поведение и какво...
Професоре?
Ще продължим утре. Свободни сте.
В прогнозата казаха, че ще е слънчево.
Съжалявам.
Не е нужно да мога да чета мисли, за да видя, че нещо те притеснява.
Не разбирам, Магнито е беглец, имаме мутант в правителството, президента ни разбира.
Защо все още се крием? - Не се крием.
Все още имаме врагове, а аз трябва да пазя учениците си, знаеш го.
Да, но не можем вечно да сме ученици.
Не съм те мислил за моя ученичка от години.
Даже мислех, че някой ден ти може да заемеш мястото ми.
Но Скот... - Скот се е променил.
Прие смъртта на Джей прекалено силно.
Да, живота е по-добър.
Но от всички хора, ти най-добре знаеш колко бързо се променя времето.
Има нещо, което не ни казваш.
Ханк.
Ороро, Чарлз.
Харесва ми прическата ти. - Мерси, подобно.
Благодаря, че ме прие.
Ханк, винаги си добре дошъл тук. Ти си част от това място.
Нося новини. - Относно Ерик?
Не, но имаме напредък с него.
Мистик наскоро е била хваната.
Кой е косматкото?
Ханк МакКой, министър на мутациите.
Да, да, министъра.
Готин костюм.
Ханк, това е Логан. Той е...
Върколакът.
Чух, че си голямо животно.
Виж ти, кой го казва.
Знаете, че Магнито ще дойде за Мистик, нали?
Не Магнито е проблема.
Поне не най-належащия.
Голяма фармацевтична компания е разработила анти-тяло за мутациите.
Чрез него се подтиска гена Х.
Подтиска?
Завинаги.
Наричат го лекарство.
Това е нелепо. Мутантите не могат да се излекуват.
Ами, научно погледнато... - Откога сме болест?
Как може някой да... - Буря.
В момента го обявяват.
Тези така наречени "мутанти" са хора, също като нас.
Тяхното единствено прегрешение е болест.
Промяна на нормалната клетъчна дейност.
Но стоя тук днес, за да ви кажа, че има надежда.
Тази сграда, едно време най-охранявания затвор на света
сега ще бъде източник на свобода за всички мутанти, които искат.
Дами и господа
Гордо ви представям отговора на мутацията.
Най-накрая имаме лекарство.
Кой би искал това лекарство? Що за страхливец би го взел?
Страх ли е да се спасиш от предубеждения?
Не всички се вписваме толкова лесно.
Ти не оставяш косми по мебелите.
Нищо чудно правителството да е помогнало за това.
Уверявам те, правителството няма нищо общо.
Чувал съм го и преди.
Момчето ми, боря се за правата на мутантите още преди да се сдобиеш с нокти.
Той момче ли ме нарече току-що?
Вярно ли е? Могат да ни излекуват?
Да, изглежда е вярно.
Не, професоре. Не могат да ни излекуват.
Искаш ли да ти кажа защо? Защото няма какво да ни излекуват.
Нищо ти няма.
Или пък на който и да е от нас.
Как трябва да отговорим ние, като мутанти?
Ето какво мисля.
Трябва да се организираме, да се оплачем на правилните хора.
Трябва да основем комитет и да говорим с правителството.
Те не разбират. Не знаят какво е да си мутант.
Трябва да им покажем. Да ги обучим. Да ги осведомим, че няма да се махнем.
Хора, трябва да слушате. Няма да ни вземат на сериозно...
Те искат да ни избият.
Лекарството е доброволно. Никой не говори за изтребление.
Никой никога не говори за изтребление.
Те просто го правят.
А вие продължавате да живеете, необръщайки внимание на знаците около вас.
А един ден, когато въздуха е застоял, а нощта е паднала
те идват за вас.
Едва тогава разбирате, че докато говорите за организиране и комитети
изтреблението вече е започнало.
Не се заблуждавайте, братя.
Те ще пролеят първата кръв.
Ще ни натрапят тяхното лекарство.
Единственият въпрос е дали ще се присъедините
към моето братство и ще се биете
или ще чакате неизбежния геноцид.
На чия страна ще застанете, на тази на хората
или на нашата?
Доста смело говориш за човек с пелерина.
Назад.
Ако си толкова горд да си мутант, къде ти е татуировката?
Татуираха ме веднъж, скъпа и те уверявам
че никоя игла няма да докосне кожата ми отново.
Знаеш ли на кой говориш?
А ти?
А ти какво можеш да правиш?
Явно имаш известни умения.
Имам и още. Знам, че можеш да контролираш метала.
И знам, че има 87 мутанта тук и никой не е над клас 3.
Освен вие двамата.
Можеш да усещаш силите на мутантите?
Можеш ли да ми намериш един?
Пуснете ме.
Настоявам да ме пуснете. Знаете ли кой съм?
Аз съм президента на САЩ.
О, господин президент. Млъквай.
Защо ми причинявате това? Пуснете ме, ще съм послушно момиче.
Моля ви пуснете ме, моля ви.
Продължавай и ще те напръскам в лицето, кучко.
Когато се освободя, сама ще те убия.
Да бе да.
Министър МакКой, добре дошли в лаборатории "Уорингтън".
Благодаря ви д-р Рау, трудно се стига дотук.
Това е възможно най-безопасното място.
Ето защо решихме да държим лекарството тук.
Той е мутант, разбирате загрижеността ни.
Спазваме политиката на министерството ви.
Колко време ще го държите тук?
Докато се научим да създаваме ДНК-та му, можем само да го репликираме.
А силата му? Какъв е обхвата й? - Ще видите.
Джими.
Искам да те запозная с един човек.
Здравей, синко. - Здрасти.
Казвам се Ханк МакКой.
Съжалявам.
Няма нищо.
Имаш невероятна дарба. Благодаря ти, Джими.
Изключителен е, нали? - Да, така е.
Скот... Скот... Скот... Скот...
Чуваш ли ме? Скот?
Стига. - Скот.
Престани. - Скот. Скот.
Стига.
Скот! Не!
Престани!
Джийн?
Скот?
Как?
Не знам.
Искам да видя очите ти.
Свали си очилата. - Не.
Довери ми се, сега мога да го контролирам.
Отвори ги. Не можеш да ме нараниш.
Какво стана? - Не знам.
Професоре, добре ли сте? - Отидете при езерото Алкалай.
Не искаш да си тук. - А ти?
Нищо не виждам. - Ще се погрижа за това.
Какво по дяволите?
Логан.
О, боже. - Жива е.
Джийн.
Водата, която падна върху Джийн, трябваше да я унищожи напълно.
Единственото обяснение за оцеляването на Джийн
е че силите й са я обвили в пашкул от телекинетична енергия.
Ще се оправи ли?
Джийн Грей е единствения мутант клас 5, който съм срещал.
Потенциалът й е безграничен.
Мутацията й е в подсъзнателната част от мозъка й.
И оттам идва опасността.
Когато беше момиче, създадох поредица от психични бариери.
Да изолирам силата й от съзнанието й.
И в резултат на това, Джийн разви раздвоение на личността.
Какво?
Съзнателната Джийн, чийто сили винаги са под контрол
и спящата страна.
Личност, която по време на сеансите ни
се наричаше Феникс.
Напълно инстинктивно същество, само желание и радост.
И ярост.
Тя знаеше ли за това? - Не е ясно колко знаеше.
Далеч по-важно е дали жената пред нас е Джийн Грей, която познаваме
или Феникса, яростно борещ се за свобода.
Изглежда ми доста спокойна. - Защото аз я поддържам така.
Опитвам се да възстановя психичните блокади и да вкарам звяра обратно в клетката.
Какво си й направил?
Логан, трябва да разбереш. - Говориш за човек, за Джийн.
Тя трябва да бъде контролирана.
Контролирана?
Понякога, когато заключиш звяра, той се ядосва.
Нямаш си идея.
Нямаш си идея на какво е способна. - Не, професоре.
Нямах си идея вие на какво сте способен. - Трябваше да взема ужасно решение
избрах по-малката от две злини.
Явно Джийн не е имала някакъв избор.
Не се налага да обяснявам.
Най-малко пък на теб.
Днес се пише историята
за пръв път, така нареченото лекарство за мутанти
ще бъде предоставено на обществеността.
Реакциите са различни, мутантите подкрепят и двете страни.
Някои копнеят за това лекарство
докато други са обидени от самата идея за него.
Министърът МакКой ще представлява ли проблем?
Трудно е да се каже, политическите му изгледи
са замъглени от личните му проблеми.
Извинете, сър.
Синът ви пристигна.
Хубаво, да влезе.
Сигурен ли сте, че искате да започнете с него?
Мисля, че е важен. Да.
Здрасти, Уорън. - Как си, сине?
Добре ли спа? - Да.
Гордея се с теб.
Всичко ще е наред.
Обещавам.
Готов ли си?
Трансформацията може да е малко болезнена.
Татко, може ли да поговорим за това?
Обсъдихме го вече, сине.
Всичко ще свърши скоро.
Всичко ще е наред.
Чакайте.
Не мога. - Уорън, успокой се.
Не мога да го направя! - Напротив, можеш.
Само се успокой.
Спокойно, полека!
Не мога да го направя. - Всичко ще е наред, обещавам.
Уорън, ще имаш по-добър живот.
Всички го искаме.
Не.
Ти го искаш.
Уорън, не!
Казах ти.
Време беше.
Бях зает.
Намери ли това, което търсеше?
Източникът на лекарството е мутант.
Дете, в лаборатории "Уорингтън".
Без него, нямат нищо.
Прочети списъка на гостите.
Клетка 41205
Джеймс Мабъркс.
Този е обрал седем банки.
Едновременно.
Човек с твоите умения ще ми дойде добре.
Навит съм. - Добре дошъл в Братството.
Внимателно с този.
Кейн Марко. Ограничено пространство.
Виж това, затворника трябва да е затворен постоянно.
Ако набере скорост, нищо не може да го спре.
Забележително.
Как те наричат?
Булдозера.
Защо ли?
Ще ме освободите ли, трябва да пикая.
Готин шлем.
Подчертава лицето ми.
Мисля, че ще си добро попълнение в армията ни.
Не!
Ти ме спаси.
Ерик!
Съжалявам, скъпа.
Вече не си една от нас.
Колко жалко.
Беше толкова красива.
Мислиш, че оставката ти ще промени нещо? Това не е начин да се влия върху политиката.
Политиката се прави без мен, г-н президент.
Решението лекарството да се превърне в оръжие е взето без мен.
Това, което е станало в онзи конвой е непростимо.
Но вашите действия... - Ханк, това беше единичен случай.
Трябва да разбереш, онези мутанти бяха истинска заплаха.
Замислял ли си се по колко хлъзгав склон си тръгнал?
Замислял съм се.
И се тревожа как ще оцелее демокрацията,
когато човек може да премести градове с ума си.
Аз също.
С теб знаем, че нещата само ще се влошат.
Още една причина да съм там, където трябва.
Джийн.
Здрасти, Логан.
Добре дошла.
Тук се срещнахме за първи път.
Само че аз бях на твое място, а ти на мое.
Добре ли си?
Да.
Повече от добре.
Логан, караш ме да се изчервявам.
Мислите ми ли четеш?
Не се налага.
Няма нищо.
Всичко е наред.
Чакай. - Не.
Джийн, това не си ти. - Аз съм.
Не. Успокой се, става ли?
Професорът каза, че може да си
различна.
Той би знаел, нали?
Какво? Мислиш, че не е и в твоята глава?
Виж се, Логан.
Той те е опитомил.
Къде е Скот?
Джийн.
Къде съм? - В имението.
Трябва да ми кажеш какво е станало със Скот.
Джийн.
Кажи ми какво му се е случило?
Погледни ме!
Остани с мен.
Погледни ме! Погледни ме!
Концентрирай се!
Убий ме. - Какво?
Убий ме преди да убия и някой друг.
Не говори така.
Спри.
Убий ме.
Погледни ме, Джийн.
Всичко ще е наред, можем да ти помогнем.
Професорът може да ти помогне, да те оправи.
Не искам да ме оправя.
Доброволно.
Направили са лекарството на оръжие.
Казах ти, че ще пролеят първа кръв.
Какво ще правим?
Ще използваме това оръжие, като средство
за присъединяване на още безброй мутанти към каузата ни.
Елате, имаме да организираме армия.
Засякох нещо.
Електромагнетична сила.
Огромна е.
От мутант... Клас 5.
По-силен от всичко, което съм усещала досега.
По-силен от теб.
Къде е тя?
Логан.
Джийн. Джийн!
Какво е станало?
Какво си направил?
Мисля, че е убила Скот. - Какво?
Не е възможно.
Предупредих те.
Вече е напуснала имението, опитва се да блокира мислите ми.
Толкова е силна.
Може вече да е твърде късно.
Изчакайте ме тук. - Какво?
Трябва да видя Джийн насаме.
Прав беше, Чарлз
Тази наистина е специална.
Какво по дяволите търсиш ти тук?
Същото, като професора.
Среща със стар приятел.
Не искам проблеми. - Нито пък аз, Чарлз.
Ще влизаме ли?
Дойдох да заведа Джийн удома, не се меси, Ерик.
Точно, като старите времена, а?
Тя има нужда от помощ, тя не е добре.
Интересно, звучиш като родителите й.
Никой да не влиза.
Знаех, че ще дойдеш. - Естествено.
Дойдох да те заведа удома.
Нямам дом.
Напротив, имаш дом и семейство.
Знаеш ли, той мисли, че силата ти е прекалено голяма
за да можеш да я контролираш.
Ерик.
Не мисля, че психологическите ти игрички ще дадат резултат, Чарлз.
Значи искаш да ме контролираш? - Не.
Иска. - Не.
Искам да ти помогна.
Помогни ми.
Какво ми има?
Абсолютно нищо. - Ерик, спри!
Не, Чарлз Не и този път.
Винаги си я ограничавал.
За твое добро, Джийн.
Махни се от главата ми.
Влизам. - Професорът каза, че ще се оправи.
Погледни ме, Джийн!
Мога да ти помогна! Погледни ме!
Махни се от главата ми.
Послушай я, Чарлз
Довери ми се, ти си опасност за себе си и околните, но аз мога да ти помогна!
Мисля, че иска да ти даде лекарството.
Виж какво стана със Скот.
Уби човека, който обичаше, защото не можеше да контролираш силата си.
Не! Спри!
Това е.
Джийн, допусни ме до теб!
Не, Джийн! - Джийн!
Не я оставай да те владее.
Чарлз!
Скъпа моя, ела с мен.
Живеем в тъмни времена.
Свят, пълен със страх
омраза и нетолерантност.
Но във всяка епоха
има хора, които се борят срещу тях.
Чарлз Ксавие бе роден в разделен свят.
Свят, който той се е опитал да излекува.
Мисия, която остави недовършена.
Изглежда съдбата на великите хора е да не видят мечтите си осъществени.
Чарлз бе повече от водач.
Повече от учител.
Той бе приятел.
Когато ни бе страх
той ни даваше сила.
А когато бяхме сами
Той ни даде семейство.
Може да го няма
но ученията му ще живеят, чрез нас.
Учениците му.
Където и да отидем.
Трябва да носим неговата мечта.
Мечта, за обединен свят.
Кити.
Боби.
Добре ли си? - Да.
Просто...
Ксавие дойде в къщата ми.
Той ме убеди да дойда тук.
И мен.
Всички се чувстваме еднакво.
Боби, не сме...
Ти си имаш Плевел, а аз...
Просто ми липсва дома.
Първият сняг и така нататък.
Кити, ставай. Ела с мен.
Буря ни каза да си стоим по стаите. - Спокойно, няма да ни хванат.
Можеш да минаваш през стени, нали знаеш?
И това място може да е дом.
Благодаря ти, Боби.
Да те закарам някъде, хлапе?
Не.
Накъде?
Не знаеш какво е да те е страх от силите си.
Да те е страх да се сближиш с някой.
Напротив, знам.
Искам да мога да докосвам хора, Логан.
Прегръдка... Ръкостискане... Целувка.
Надявам се, че не го правиш за някакво момче.
Виж, ако искаш да тръгнеш, тръгвай.
Но се увери, че го искаш.
Не трябва ли да ме убеждаваш да остана?
Да се кача горе и да разопаковам?
Не съм ти баща, а приятел.
Помисли си за това, което ти казах, Плевел.
Мари.
Помниш ли когато се срещнахме за първи път?
Знаеш ли какво видях
когато те видях?
Видях следващата фаза в еволюцията.
Това за което с Чарлз мечтаехме да намерим.
И си помислих защо Чарлз
иска да превърне тази богиня
в смъртна.
Мога да контролирам метала в това.
Но ти можеш да направиш всичко!
Всичко за което се сетиш.
Джийн.
Достатъчно.
Достатъчно!
Звучиш точно като него.
Джийн, той искаше да те ограничи.
А ти какво искаш? - Аз искам да си това, което си.
Както природата е искала.
С онова лекарство ще преследват всички ни.
Ако искаме свобода, трябва да се бием за нея!
И тази битка започва сега.
Тя не трябва да е тук, с нас.
Силата й е напълно нестабилна.
Само в погрешните ръце.
Имаш ли й доверие? Тя е една от тях.
И ти беше, едно време.
Останах с теб.
И професора щях да убия, ако ми беше позволил.
Чарлз Ксавие е направил повече за мутантите, отколкото можеш да си представиш.
Най-много съжалявам, че
трябваше да умре, за да може мечтата ни да живее.
Сега какво?
Какво ще правим?
Професор Ксавие основа това училище
вероятно ще е най-добре то да си отиде с него.
Ще трябва да кажем на учениците, че си отиват вкъщи.
Повечето от нас нямат къде да отидат.
Не мога да повярвам.
Не мога да повярвам, че няма да се борим за това училище.
Извинете, знам, че момента не е подходящ.
Казаха ми, че това място е безопасно за мутанти.
Беше, синко.
И все още е.
Ще ти намерим стая.
Ханк кажи на учениците, че училището си остава отворено.
Плевел.
Ей, Плевел.
Ей, Пит.
Да си виждал Плевел?
Да, потегли.
Логан...
Накъде си тръгнал? - Накъде мислиш?
Няма я вече, Логан. Няма да се върне.
Не го знаеш. - Тя уби професора.
Не беше Джийн. Джийн, която познавам, все още е там.
Слушай.
Защо не можеш да видиш истината?
Защо не можеш просто да я пуснеш?
Защото... защото... - Защото я обичаш.
Тя взе своето решение. Сега е време да вземем нашето.
Така че, ако ще си с нас, бъди с нас.
Не ни трябва лекарство. Не ни трябва лекарство.
Дошъл си за лекарството, за да можеш да се върнеш при мама и татко?
Търся някой.
Схващам. Приятелката ти.
Логично, тя ще иска лекарството.
Тя е жалка.
Хайде, леден.
Действай.
Все същия Боби.
Все още го е страх да се бие.
Днешната атака беше само първото ни действие.
Докато лекарството съществува, войната ни ще продължи.
Градовете ви няма да са безопасни.
Улиците ви няма да са безопасни.
Вие няма да сте в безопасност.
А относно братята мутанти.
Отправям това предложение.
Присъединете се или не се месете.
Достатъчно мутантска кръв бе пролята.
Опитвам се да ги проследим, сър.
Не можем да му позволим да направи това.
Знаете, че съм съгласен, сър.
Това вече е въпрос на национала сигурност.
Обезопасете лаборатории "Уорингтън".
Искам войници с лекарството като оръжие да бъдат разположени веднага.
Да, сър.
И Траск, трябва да намерите Магнито и да го спрете.
На всяка цена.
Щом Магнито иска война
ще му я дадем.
Давайте! Живо.
Предайте старите си оръжия.
Предайте всичко метално.
Ножове, пълнители, всичко.
Вземете пластичните си оръжия.
Вземете пълнители с лекарството.
Без абсолютно никакъв метал.
Братя от Братството.
Искат да ни излекуват.
Но аз ви казвам, че ние сме лекарството.
Лекарството за отвратителната болест наречена хомо сапиенс.
Те имат техните оръжия.
Ние имаме нашите.
Ще ударим с ярост, която този свят никога не е виждал.
А ако някой мутант се изправи пред нас, ще използваме тази отрова срещу тях.
Ще отидем в Алкатраз.
Ще овладеем лекарството и ще унищожим източника му.
И тогава нищо не ще ни спре.
Джийн.
Надушвам адаманта ти от километър.
Не съм дошъл да се бия с теб.
Умно момче.
Дойдох за Джийн.
Мислиш, че я държа против волята й?
Тя е тук, защото така иска.
Не знаеш с какво си имаш работа.
Знам много добре.
Видях какво причини на Чарлз.
А ти стоя и го остави да умре.
Няма да си тръгна без нея.
Напротив.
Добре.
Две минути до сборната точка, г-н президент.
Ето сателитно предаване на базата на Магнито.
Как я намерихме?
Тя ни даде всичко, което искахме и повече.
Няма нищо по-лошо от отхвърлената жена.
Наближаваме целта.
Ще навлезем на 360 градуса.
Говори водача, до Браво едно, на позиция сме.
Добре, пратете ги.
Хайде.
Добре.
Предавам се.
Съжалявам, г-н министър, беше клопка.
Ако не е там, тогава къде е по дяволите?
Лаборатории "Уорингтън". Свършва там, където започна.
Сигурна ли си, че момчето все още е там? - Напълно.
Как ще стигнем там?
Защото не мога да плувам.
Остави това на мен.
Буря, Буря.
Какво правиш тук?
Трябва ми помощ.
Откри ли я? - Да.
С Магнито е.
Къде са?
Тръгнали са. Знам къде отиват.
Видял си Магнито? - Да.
Трябва да тръгваме. Ще атакуват Алкатраз.
Там има войници.
Не са достатъчно да го спрат.
Да се приготвим.
Не мога да повярвам, че това някога ми е ставало.
Ако Магнито сложи ръце върху онова лекарство, няма да можем да го спрем.
Колко хора има с него? - Цяла армия и Джийн.
Силите му си имат граница. Нейните не.
Само шест сме, Логан.
Да, превъзхождат ни.
Няма да те лъжа, но изгубихме Скот.
Изгубихме професора.
Ако не се бием сега, всичко за което са се борили, ще умре с тях.
Няма да го позволя.
А ти?
Тогава ще се бием заедно.
Х- Мен.
Всички ни.
Вътре сме.
Да тръгваме.
Готови са.
Да, знам.
Но ти готов ли си?
Да направиш това, което трябва, когато настъпи времето.
Татко, какво става?
Земетресение.
Заклещени сме.
Чарлз все искаше да построи мост.
Боже мой.
Момчето е в югоизточния край на сградата.
Ами тогава...
Да я съборим!
В шаха, пешките са първи.
Хората и техните оръжия.
Пластмаса.
Поумнели са.
Ето защо пешките са първи.
Целете се в тези на моста.
Огън.
Арклайд, използвай шоковите си вълни, цели се в оръжията.
О, мили боже.
Минаваме в невидим режим.
Ами самолети и танкове?
Магнито ще ги смачка.
Къде са наземните войски?
На 30 минути път.
Тогава Бог да ни е на помощ.
Идват за мен.
Никога повече не го прави.
Покрийте вратите.
Всички, съберете се.
Дръжте тази линия.
Предатели на собствената си кауза.
Довършете ги.
Все още не.
Влез вътре, вземи момчето и го убий. - С удоволствие.
Отива при момчето.
Не и ако аз стигна първа.
Кити.
Хайде де.
Да видим дали тези ще ти пораснат.
Знаеш ли кой съм аз?
Аз съм Булдозера, кучко.
Накъде?
Ти си този, който създаде лекарството, нали?
Да, аз съм.
Момичета.
Не, недейте.
Не го наранявайте.
Не, не го наранявайте. - Спокойно.
Успокой се, успокой се.
Всичко ще се оправи.
Мислех, че си дипломат.
Както е казал Чърчил, настъпва време когато...
Схващаш какво искам да кажа.
Не, не. Моля ви, не.
Не се тревожи, тук съм, за да ти помогна.
Ще те измъкна оттук.
Насам.
Какво става?
Силите ти няма да работят, докато си с мен.
Само спокойно, нали? - Да.
Не трябва да си играеш на криеница с мен.
Кой се крие, идиот такъв?
Не.
Моля ви, не го правете.
Само искам да ви помогна.
Да сме ти искали помощта?
Време е да приключим с тази война.
Прикрийте се!
Ще работим като екип.
Най-добрата защита е добра атака.
Ще се оправиш ли със стария си приятел?
Върви.
Буря.
Ще ни трябва прикритие.
Добре.
Загазил си здраво, Боби.
Може би трябва да се върнеш в училище.
Ти не трябваше да го напускаш.
Това е.
Гледай да уцелиш в десетката.
Не се научи, нали?
Всъщност...
Научих се.
Аз съм...
Един от тях?
Това искат те.
За всички ни.
Свърши се, Джийн.
Свърши се.
Не, не стреляйте.
Не.
Всички да се махат!
Боби.
Какво направих?
Само аз мога да я спра.
Изведи всички.
Тръгвай.
Джийн.
Знам, че все още си там.
Ще умреш ли за тях?
Не, не за тях.
За теб.
За теб!
Спаси ме.
Джийн, обичам те.
Върна се.
Съжалявам.
Трябваше.
Не това исках.
Знам.
Аз го исках.
Радвам се да те видя.
С признателността на една нация
ви представям новия ни посланик в ООН.
И представителя за света на всички граждани на САЩ.
И хора и мутанти.
Д-р Ханк МакКой.
Браво, косматко.
Добро утро.
Здравей, Мойра.
Чарлз?