Майка ми ни отгледа с черна ряпа.
Полезно е! От нея растат космите на гърдите.
- Нали. шушко? - Тя не се казва Шушко.
Името й е Елора Данан. бъдещата императрица на Тир Аслин.
и последното нещо което и трябва това са космати гърди!
Видя ли какво направи той?
Открадна ни репичката, не се притеснявай ще ти намеря друга.
- Това е! Ето го островът!
Успяхме.
Доведохме те до острова на вълшебницата Фин Ризел.
- Ще вземем лодка от селото. - Голяма лодка.
Е, изглежда ви доведох където трябваше.
Ти ли бе! Ти пък кво си мислиш че направи?
Всичко което свърши беше да се размотаваш наоколо и да ни ядеш яийцата! Ха?
Открих лодка. Ще се съберем в нея.
Добре. И вземи та удави тия два гущера.
- Абе ти кой ще наричаш гущер бе? - Ей? Ей?
Майка ти е гущер!
- Сбогом, шушко.
Ако наистина си принцеса.
грижи се за него.
- Мадмартиган! - Какво?
Благодаря.
Хей! аах!
-Ае изчезвай! - И не поглеждай назад !
- Всичко е наред, Елора.
- Заспивай.
- Тук никой няма да ни намери.
Ще се върна веднага щом открия Фин Ризел.
Ще я пазим с цената на мизерните си животи.
Ризел!
Фин Ризел! Трябва да говоря с теб!
Ризел!
Няма я.
- Аах!
Назад! Кой си ти?
Кой си?
- Аз съм Уилоу Ъфгууд. - Какво правиш тук?
Дойдох да търся великата вълшебница, Фин Ризел.
Това съм аз! Аз съм Ризел!
Това не може да е вярно!
Едно от заклинанията на Бавморда ме превърна в това което съм сега.
Повярвай ми, можеше да е далеч по-лошо!
Оо. добре, Този жезъл е за теб. От Черлиндреа.
Значи пророчеството се сбъдна. Принцесата се е родила.
Заведи ме при нея.
Това е Елора Данан.
Не е ли красива?
Не е ли красавица?
- Това ли е Ризел? - Не знам. Аз-
Очаквах нещо по внушително от, ъъ-
- Кълбо козина. - Кълбо козина!
Използвай жезъла. Върни ми обратно човешката форма.
- Как да го направя? - Да не би да искаш да ми кажеш че не си вълшебник?
Да. Нещо такова.
-Ами аз съм фермер.
Но поназнайвам няколко номерца.
Номерца ли? Сигурен ли си че Черлиндреа те е изпратила? Ще ти трябва истинска магия.
- Коне! Коне!
Бързо! Вземи я! Побързай!
Знаех си че е предател!
- Съжелявам, фъстък. - Затваряй си устата!
Казах ти че ще ги открием и без твойта помощ.
- Дай ми бебето. - Не!
- Върни ми я! - Пуснете ме! Не ме докосвайте!
Това е детето което търсим.
- Да се връщаме в Нокмар.
Къде си загуби фустата?
Най-важното все още е у мен.
Не за дълго.
- Вържете го.
Не можем да настигнем конете
Тогава ще ги следваме.
Това ще отнеме цяла вечност.
Освен това, дори да ги стигнем. те ще ни заловят,
ще ни напъхат в клетки, ще ни измъчват и накрая ще ни изядат
Да не предлагаш да се прибираме в къщи?
- Нее. Тук е по весело! - Добре де.
Добре. Давай да мърдаме!
Елора ме притеснява. Не звучи добре.
Бързо! Опитай заклинанието на което те научих!
- Абра... абра- Уф не мога да запомня средната част.
Кадабра!
Това е думата предизвикваща промяна.
Кадабра.
Елора е измръзнала и гладна. Тя ме познава.
Моля ви, нека се погрижа за нея.
Не ми трябва помощ от някакъв си дребосък.
- Ти пък какво зяпаш? - Крака ти.
иде ми да го счупя.
Ще ти е малко трудно докато аз съм тук горе и ти там долу.
Мразя тази жена.
Иха!
- Открих я, Кейл.
Това трябва да зарадва майка ми.
Какво ще правят с нея?
Сим...
салабим...
- дрън-дрън.
Това ли е магията? Смърди ужасно.
- Това е искрата на живота. Тя формира- - Тя вони!
- Цялата работа вони! - Не му обръщай внимание, Уилоу.
- Той е глупак! - Само да имах меч!
- Ако можеш да престанеш да дрънкаш поне за малко.
Уилоу, трябва да ме върнеш в човешкото ми аз.
Но Ризел, Още не съм готов.
По добре да бъдеш. Свали ме долу.
Оу!
Що не ми помогнеш да се измъкна оттук вместо да си бъбриш с този воден плъх?
Плъх ли! Когато възвърна...
истинската си форма. Ще разбия тази армия.
и ще заведа Елора Данан в Тир Аслин...
където ще бъде в безопастност.
- Оу!
Защо ме ухапа?
Ще ти трябват три капки кръв за отварата.
- Поне можеше да ме предупредиш.
Болката помага на начинаещите.
но не позволявай на нищо да те разсейва.
Алабала-портокала.
- Здравейте, всички! Довтасахме! - Спасени сте.
- Шшш! - Не го прекъсвайте.
Алабала-портокала.
Как ще изглеждаш ако това проработи?
- Не прекъсвай. - Извинявай.
Алабала-портокала.
Аз съм млада и красива жена.
Концентрация, Уилоу.
Алабала-портокала.
Алабала-дрън-дрън.
Не! Изпускаш ме!
-Алабала-портокала.
Алабала-порток...
- Ааа! Ааа! - Добре ли си? Добър опит, Уилоу.
Селяни! Черлиндреа ми праща селяни!
Нелвинът и разказа играта.
- Съжелявам, Ризел. - Искате ли да излезете?
Сега ще разбием катинара. Ей сегичка.
Не. Не, не. Не така!
Знам какво правя. Това си е моето копия. Не го пипай.
Уфф. Оставете на мен. Разкарайте се, гризачи такива.
Я да го пускаш веднага.
Чу ли бе. тъп, Дайкини-дебелак!
Оу!
Прах от разбити сърца.
Ха, ха! Свободни сте!
Хайде, Мадмартиган. Да измъкнем Елора Данан от там.
- Да. Ще бъде забавно. - Хайде!
- Добре ли си? - Да.
Добре съм... наистина.
- Прахта от Разбити сърца. - Аха-
Хей, Хайде де!
- Дай да скивам! - Дай да скивам. Ти винаги искаш да скиваш.
Къде ли е Елора, а ето я там. върху кожите.
Ей, почакай! Остави това на нас.
- Твърде опасно е за теб. - Само един от нас трябва да влезе там.
Имам опит в такива неща. знам какво правя.
О-о.
Спри. Шшш. Не! Не! Мадм-
- Обичам те. - Мадмартиган!
- Какви ги вършиш? - Взимай бебето и да се махаме!
Хайде!
- Оо, Сорша. - Оо!
Събуди се от този омразен сън.
лишаващ ме от твойта красота.
- Красотата на очите ти- - Още една стъпка, глупако.
и наистина ще станеш жена.
Слънце мое! Луничке!
Огряно от звезди небе. Без теб аз тъна в тъмнина.
- Обичам те. - Какво правиш тук?
Красотати ти ме омагьосва. безпомощен съм срещу нея.
Ела при мен сега.
Позволи ми тази вечер да те боготворя в обятията ми.
- Разкарай се от мен! - Обичам те!
Престани да го повтаряш!
Как вих могъл да спра сърцето ми да бие? Препуска в гърдите ми като никога до сега.
- От страх. - От любов!
Ще спра това като те убия.
Смъртта, в сравнение с любовта е толкова обикновенна.
Милувката ти струва повече от 100 000 смърти.
- Какво става тук?
Лъжец!
Спрете го!
Ставай, капитане!
- Ти найсина си велик.
Скачай на щита!
Сорша!
След тях!
- Иха! Хей!
Ще се измъкнат!
-Руул къде си. -Не знам. -Ти къде си.
- Аах! Оох. - Оо, не, накъде се разтърчаха всички?
Дали не ги обидихме с нещо.
Охх-х-х-х!
Мадмартиган!
- Мадмартиган! - Какво по дяволите стана там горе?
Защо почна да бълваш поезия.
- Поезия? - Да.
"Обичам те, Сорша. обожавам те, Сорша."
Без малко да ни убият!
"Обичам те, Сорша"?
Мче аз не я обичам. Та тя ме срита през лицето.
Аз я мразя! Нали?
Кейл! Кейл!
Нокмарски войници!
Скрийте децата!
- Скрийте децата! - Гонят ни! Скрийте ни някъде.
Хайде. Следвай те ме. Бързо! Хайде! Движение!
Знаех си че ще се измъкнеш от този капан за плъхове.
Ти ме остави да умра, Аирк.
Вероятно ти спасих живота.
Беше голямо клане загубих много добри-
- Шшш! Тишина!
Претърсете селото!
Търсете навсякъде! Открийте детето!
- Шшш!
Шшш-шшш-шшш!
Кажи на Сорша, че претърсвам северния склон!
- Да, генерале.
- Тихо. Шшш!
- Сорша! - Назад.
Назад!
- Накарай детето да мълчи. - Трябва да се преповие.
- Нокмарски отрепки! - Никога няма да ни победите.
- Предайте ни бебето! - Трай!
За какво и е на Бавморда бебто?
Тя е принцеса.
- Трябва да я заведем до Тир Аслин. - Тир Аслин?
Дори да го откриете, фъстък
тя е права. Не можете да преминете през нокмарската армия.
В Тир Аслин има по-голяма армия.
- Само да стигнем до там-
Загубих повече от половината си мъже биейки се с Бавморда.
Та ти и този, фъстък ли ще я победите?
Винаги си твърдял, че не служиш никому, Мадмартиган.
От кога стана боец за правда?
Той няма да ти помогне, дребосък.
Той е просто безполезен крадец.
Не съм крадец, Аирк.
Той не е крадец.
Нали не си?
Служа не нелвина, Аирк.
- Искаш ли да дойдеш с нас? - Никога няма да успете, Мадмартиган.
Тогава ще се сбогуваме отново.
- Насам! - Сорша!
Свалете оръжията или тя умира!
Хия! Хия!
- Хия! - На конете! След тях!
Насам! Насам!
Следете полета на гарвана, глупаци!
- Държиш ме прекалено здраво! - Не искам да се измъкнеш.
Защо? Нали съм твоето слънце. твоята луна, звездното ти небе?
Разкарай си косата от лицето ми. или ще я отрежа.
Наистина ли- Наистина ли снощи говорих такива неща?
- В палатката ти? - Каза че ме обичаш.
- Това не си го спомням. - Ти ме излъга!
Ми Не, Аз-
Просто не бях на себе си.
Е предполагам че красотата ми те е омагьосала и ти си безпомощен пред нея.
- мм да, нещо такова. - Тогава?
Ами изчезна.
Изчезнало значи? "Тъна в мрак без теб."
- и това ли изчезна? - Да.
- Оуу.
Побързайте! Кейл идва!
Мадмартиган, хайде! Веднага!
Мадмартиган, хаде де!
Идат!
Хайде!
Ия! Ия!
Насам!
Тир Аслин! Най накрая, Тир Аслин!
Ехо?
- Ехо?
Ехо?
Що ли те слушам и аз, фъстък?
"Всичко ще бъде наред като стигнем Тир Аслин."
Единствената армия наоколо...
е тази която е след нас!
Но Черлидреа каза че тук ще сме на сигурно място.
Сигурно казвш? Я ги погледни тези.
Това място е прокълнато, фъстък. Разпада се. Отвори си очите!
- И-
Толове.
Мразя троловете.
Това е работа на Бавморда.
Уилоу? Жезъла.
- Върни ми човешката форма. - Сигурна ли си?
Да.
Добре.
Побързай, Уилоу.
Не мога. Просто не съм вълшебник.
Си си. Говори...
и се слей с думите.
Алабал-пор...,
токала-
- Уилоу, ще ме убиеш.
Мадмартиган. Кейл идва!
Уилоу, идиот такъв.
- Ризел? - Уилоу,
зареди този катапулт.
- Ия! Ия!
- Браво, Мадмартиган. - Кво по дяволите ти се е случило?
Напред! Сорша, направете таран!
Свалете я!
По бързо!
Строшете я!
Пак! и пак!
Уилоу, използвай жезъла върху този трол.
- Алллабала!
- Бвввв!
Строшете я!
- Айде!
Хванете го!
От другата страна!
Унищожете звяра и намерете бебето!
Бааа! На ти-и-и-и!
Уилоу!
Помощ, Мадмартиган!
Уилоу!
- Хвани го, Мадмартиган!
Тук.
Бебето!
Армията на Аирк. Хванете Кейл!
Армията на Аирк!
- Тук сме! - Спасени сте!
- Да ги смажем! - Да ги смажем!
Без милост!
Елора!
Уилоу!
- Елора я няма. - Уилоу.
Отведоха я. Бяха твърде много.
- Уилоу.
Можеш ли да яздиш?
Да тръгваме тогава.
Детето е у мен!
Ще ни трябват кули и стенобойни оръдия!
Разопаковайте палатките! Направете стан!
Ще нападнем с изгрева на слънцето.
Къде е Сорша?
Предаде ни. Ваше височество.
Предала ме е?
Подгответе се за ритуала!
Това не е армия.
Уилоу.
скрий се, бързо.
Използвай предпазващо заклинание. Предпази се.
- Защо? -Просто го направи.
- Дойдохме за Елора Данан. - Как се осмелявате да ме предизвиквате?
Вие не сте войници.
Вие сте прасета!
- Кадабра Абра!
Сииим! Саллабим!
- Всички сте прасета!
- Прасета!
Дрън-дрън-та-прас.
Сорша!
Майко, недей!
Блабла!
Дрън-дрън-та-прас.
Започнете ритуала.
Това дете не ще ме победи.
Гръм, при мен ела!
И вий светкавици присъединете се!
Обгърнете тоз олтар с мощта си.
Аах!
Толкова усилия и Елора Данан ще умре!
Не. Все още можем да победим Бавморда.
Твърде силна е Ризел.
Върни ми човешкия облик и ще я унищожа.
Сили на вечността. от ада и от рая.
Балансиращи реалноста. огън създаден от лед.
-и-така-нататък-и-така-нататък... - Уилоу,
-Повярвай в думите. -тралала, тралала.
- Концентрирай се. - Ринги-ринги...
- рае-наш-петел-играе. - Оо, не!
- Кралю-порталю.
отвори-порти...
- че-ще-замине-. - Не се предавай...
Уилоу!
- краля-на-война... - Оо, Уилоу!
-Е-айде-де-свършиха.
ми-детските-песнички
е-нямам-повече... свърших.
Ризел.
- Толкова време ли е минало? - Съжелявам.
Уилоу. Работа имаме да вършим.
Дай ми жезъла.
Трабва да развалим заклинанието на Бавморда.
Пусни ги да влязат.
Уффф-не-пак-ли-с-тия-магии,
Черни огньове навеки разпалени.
- нека започне вторият ритуал.
Бързо, вътре.
Това няма да стигне до върха. Не можем да влезем вътре.
-Елора Данан ще умре. -Ако не я спасим.
- Бавморда е твърда силна. -Не!
Тя не може да ви омагьоса отново. Магията ми предпазва този стан.
Да ама може ли магията ти да ни вкара в крепостта?
Не можем да го направим.
Чакайте. У нас на село имаме много къртици.
- Уилоу, това е война, а не сеитба... - Знам, знам.
Но ми идва една идея как да влезем в крепостта.
- е-ма-стига-вече.
писнамиписнамиписнами. писнамиписнамиписнами.
-писнамиписнамиписнаминеразбрали.
писнамиписнамиписнами.
Хайде бе, Мадмартиган. с теб сме войници.
Много добре знаеш че, плана на фъстъка няма да проработи.
Ако бебто умре, губим всякаква надежда за бъдещето.
Аз ще се бия.
Аз също.
Добре само трябва да решим кой ще тръгне и кой ще остане.
Ризел.
Уилоу, през всичките тези години...
чаках да се изправя срещу Бавморда
Ти направи това възможно.
Каквото и да стане. Винаги ще ти се възхищавам.
Децата ти...
ще помнят този ден.
Предайте се!
Ние сме могъщи магьосници.
Дайте не бебето...
или ще ви унищожим!
Убийте ги!
Търпение, Уилоу.
Смелост, Уилоу.
- Уаа!
- Обратно в крепостта!
е-не-ви-ли-писна-бе!
- Изпрати детето в 13тата нощ.
- Насам!
щото-на-мен-ми-писна...
от-всите-тия-магии...
- да-ги-превеждам!
Всичко е наред, Уилоу.
Не е нужно да идваш.
Запалете 13тата свещ!
Ризел.
Майко!
Аз-
Предателка. Презирам те.
- Няма да ти позволя да убиеш това дете. -Назад!
Алабала...
дрън-дрън!
Силите ти са нарастнали, Ризел
Жезъла на Черлиндреа е в мен. Бавморда.
Елора Данан ще бъде кралица.
- Сега ще умреш!
Аллили баллили!
итъйнататък-
- асвърши!
- Оппа! Охх!
- Аирк!
Аирк.
Спечели тази война за мен.
Умри!
Хъ?
Бе!
- Върни детето, фъстък.
- Кой си ти?
Аз съм Уилоу Ъгфууд.
И съм велик вълшебник.
- По велик от Ризел.
- По велик дори и от теб.
Аз съм най великият заклинател!
Само това ли можеш, дребосък?
Нека ти покажа каква е силата...
на вселената,като пратя това дете в небитието.
Сложи го на олтара!
Не!
Не?
Тъпa жено!
С моята магия. Ще я пратя на място-
където-
Ти не си вълшебник.
- не би могла да я достигнеш. -Невъзможно!
- Няма такова място! - Алабалапортокала.
Глупако! Ще те унищожа заедно с детето.
- Ти си глупавата! Нокмар- -ипореднототъпозаклинание.
Сбогом, Елора.
блаблабла.
- блаблабла!
Не... възможно!
Ти-
Уилоу. къде е бебето?
Е това е просто номера с прасето.
О, браво на теб!
Оо.
Уилоу Ъфгууд. вземи тази книга с магии.
На път си да станеш велик вълшебник.
- Уилоу Вълшебника! - Гордеем се с теб!
- Довиждане, Елора Данан.
Хей.
Довиждане, Уилоу!
- На добър път! - Бъ?
- Уилоу! Уилоу! - Здравей, Реган. Здравейте.
Уилоу се прибра! Уилоу се прибра!
Уилоу! Уилоу!
Уилоу! Уилоу Ъфгууд!
- Уилоу! - Хей, Мегош!
Това е птица!
Ааааааа!
Кая!
- Уилоу? - Кая.
Уилоу! Уилоу!
Кая!
- Тате! Тате! - Тате, Липсваше ми!
И вие ми липсвахте.