Видя ли вестниците? Трябва да направим нещо.
Едва ли има недоволни от това, че този полилей се счупи.
- Какво за Бога даваш на Хенри? - Нарича се Коко Попс, мадам.
- Добро утро. - Сложихте ли си каските?
Никога не знаеш дали нещо остро няма да падне от небето.
- Ужасно съжалявам, госпожице. - Идиот!
Това са най-хубавите ми велурени Прада. Знаеш ли колко струват?
Наистина съжалявам за снощи. Опитвах се да им помогна.
- От къде изкопа тази противна песен? - Джеймс Браун, 1976.
Нямам представа от къде дойде.
Какво?
Джилиан, скъпа. Да, съжалявам.
Каква музика си слушал като по-млад?
- Преди ледниковия период ли? - Любимците ти от 70те. Не казвай "Би Джийс".
- Не казвай "Би Джийс". - Наричаха се "Литъл Фийт".
Гледал съм ги много пъти. Помня веднъж...
8:15 е, а имаш среща в Уестминстър в 9:15.
Да, права си.
До скоро.
Мис Дафни, г-н Уолъс е дошъл да ви види.
Не го пускай, още не съм се приготвила!
Какво да облека?
Здравейте, сър. Иън Уолъс.
Дойдох да взема Дафни.
- Как сте? - А ти?
Добре.
- Кой сте вие? - Музикант съм. Бях на бала снощи.
Свирехте в групата?
- Сега вие с Дафни...? - Ще избягаме заедно? Да.
Знам, че е малко внезапно, но след снощи, няма връщане назад.
- Шегуваш се. - Да, сър.
- Не се бави, Хенри. - До скоро.
Добре.
- Трябва ни малко ободряване? - Нека не е "малко."
Остави всичко на мен.
Готова ли си? Да тръгваме!
Трябва да опиташ тези.
Най-великият кебап. Може ли две?
- Благодаря. - Мерси.
Невероятно е!
Харесват ми.
Прекрасни са.
Тук винаги има хубави неща. Отива ти.
Аз ще ги платя. Няма проблем. Наистина.
- Чакай, чакай. - Какво?
- Толкова е красиво. - Да.
- Харесва ли ти? - Да, страхотно е.
Изглежда добре. Да, харесва ми.
- Благодаря за гривните. - Няма нищо.
- Днес много се забавлявах. - Радвам се.
- От сега нататък ще се държа прилично. - Как ще се държиш?
Не знам. Като безукорна млада дама.
Без повече изпълнения като снощното.
Ще избера друг да ми помага!
Точно така. Сега нежно плъзни кракът си назад.
Много нежно, няма що. Подръж.
Мисли грациозно. Мисли уверено.
Мисли уравновесено.
Гледай.
Много добре!
Кажи ми, Оби-Уан, къде научи впечатляващите си умения?
Не знам дали ще ми повярваш,
...майка ми беше дебютантка. И реши да се омъжи за по-нисш от нея.
Родителите й се отрекли от нея. Но се смилили над мен, техният полу-внук.
Плащаха за почтени училища. Записаха ме в почтени клубове.
Докато един ден не осъзнах лицемерието им.
А родителите ти?
Бедни са като църковни мишки, но са най-щастливите хора на света.
Достатъчно отклонения. Качи се там и нека видя изпълнението ти.
Намери центъра на тежестта си.
Добре, това е.
Сега.
Знаеш ли какво не разбирам?
Защо толкова много се опитваш да се впишеш, когато си родена, за да стоиш отвън?
- Ало? - Преди пет часа дъщеря ти...
...отпраши на задната седалка на един мотор, и от тогава не съм я чувал.
- За среща ли говориш? - Не знам. Момчето свири в група!
Наистина ли? Страхотно. Нека позная, барабанист е.
- Говоря сериозно. - Като се замисля...
...доста добре си прекарах на твоя мотор. - Да, но това е различно.
Странно, колко лесно идва?
- Кое? - Притеснението.
- Някога отива ли си? - Не, Хенри.
Хенри! Хенри!
Либи, съжалявам, трябва да затварям.
Скъпи, наистина е важно. Говорих с Бедуински преводач.
Има определени барабани които са за женитба...
...и други, които използват само за пред туристите.
- В друга реалност ли навлязох? - Не разбираш ли?
Възможно е ти и Либи да не сте се оженили наистина.
И тогава нищо няма да попречи на плановете ни! Нали?
Не е ли това добра новина, Хенри? Хенри?
Мис Дафни Рейнолдс е поканена на Регатата Хенлей
Пристигнахме.
Почакай малко.
- Здравейте, сър. - Нямах представа, че си така всестранно надарен.
Хенри, хайде. Пресата чака.
Здрасти.
- Какво правиш тук? - Още една от работите ми.
- Много си красива. - Благодаря.
- Трябва да се държа прилично. - Най-добре.
- Има повече репортери от обикновено. - Чакат да видят, какво ще направя.
Например да целунеш момчето, което паркира колите?
- Дафни, пресата иска снимка с баща ти. - Благодаря, ще ги намеря и сама.
До скоро.
- Стой далече от нея, селяко. Не е от твоята класа. - Какво има? Страх те е от конкуренцията?
Страхуваш се, че може да предпочете музиканта, пред начетеното мамино синче?
Не. Накрая винаги аз печеля.
Мис Рейнолдс наслаждава ли се на престоя си в Лондон?
- Много. - Лорд Дашууд, как върви кампанията?
Мис Рейнолдс, разкажете ни за полилея.
Достатъчно.
Благодаря, достатъчно.
- Мислиш ли, че е безумно богат? - Така мисля.
- Надявам се. - Праскова?
Круша? Изглеждате...
...променени. - Заради Дафни е.
- Даде ни няколко модни съвета. - Защо ви са нейните съвети?
Прелестно.
- Очарователно. - Нали?
- Състезанието е в онази посока. - Не трябваше ли да придружаваш Клариса?
Какво? И да те оставя сама?
Да не страдаш от романтична заблуда...
...по един неталантлив селяк?
Иска ми се да захапеш главата си с уста и да преглътнеш.
Намирам вулгарността ти за много привлекателна.
Забрави за мелеза на паркинга...
...и ми дай целувката за която жадуваш от първата ни среща.
Прав си.
Жадувам за това.
Хенри, направи нещо!
Трябваше да го удариш!
Никога повече не ми налитай, арогантен глупак!
И как може да обиждаш Иън?! Той е два пъти повече мъж от теб!
- Хенри. Хенри. - Направете път.
Mис Дафни Какво стана?
- Дай ми ключовете за мотора! Бързо! - Ето.
Mис Дафни Какво стана?
Знаеш ли как се кара...
Пазете се!
Съжалявам.
Гласувайте за Дашууд
Това е най-неподобаващото нещо, което съм правил в последно време.
Нямам представа за какво говориш, но се радвам.
- Трябва да го правиш по-често. - Дори не помня кога за последно бях бос.
Не обичаш ли да ходиш бос по пясъка?
Знаеш ли, че е естествен нокто-чистител?
Мама казва, че ако вървиш по брега и имаш под ръка лак за нокти...
...не трябва да плащаш за педикюр.
- Звучиш точно като нея. - Прекалено много ли?
Тя щастлива ли е?
Така мисля. Понякога е самотна...
...но е доволна от това, което е.
- Това ми харесваше в нея. - Иска ми се да приличах на нея.
Какво следва?
- Не! - Да!
- Абсолютно не. - Или това или онова.
По-добре това.
Как върви?
Хенри?
Не звучеше приятно.
- Какво мислиш? - Нали е временна.
- Какво е това? - Казах ли ти какъв бях?
- Да. - Харесвах такива като него.
Това е добро.
Търсих "Ку Ку Оу"! Странни, фънки звуци.
"Дорис."
- Хайде, Хенри. - Няма да клатя глава.
- Просто си клати главата. - Не го прави.
- Клати я! - Няма да го направя. Хайде.
Просто... Исках да видя дали още ми стават.
Изглеждат отлично.
Кой си ти? Какво си направил с годеника ми?
Искам си моят Хенри.
- Лорд Дашууд. - Лорд Дашууд. Изоставате с 15 точки.
- Притеснен ли сте? - Без коментар.
Ако не можете да се справите с детето си, как ще се справите с правителството?
- Франк, радвам се да те видя. - Бихте ли отговорил?
- Колко време имаме? - Доста. Първите ви двама клиента не дойдоха...
...и речта ви в Детския Просветен Център е отменена.
- Защо сме отменили речта? - Не ние, те.
Дафни, може ли да поговорим?
Това е Генерал Сър Родерик Дашууд. Загубил е окото си в битката при Бойн.
Това е Полеви Маршал Бингли Дашууд.
Загубил е ръката си в битката при Найл.
Чичо Алфред никога не говореше за това, което загуби, но избягваше да сяда.
Аз загубих сливиците си. Квалифицирам ли се?
Чуй ме, Дафни.
Част от бремето, да бъдеш член на тази фамилия са определените...
...правила за поведение които се очакват от теб.
Ако не потвърдиш очакванията, тогава...
Тогава става...
Наистина се наслаждавах на времето прекарано заедно.
Наистина. Само, че...
Обстоятелствата са сложни...
...и ти като моя дъщеря, трябва...
Трябва да се променя.
Разбрах.
- Аз съм... И аз съм Дашууд, нали? - Да.
Да, и ти си.
Какво зяпаш? Мога да се справя.
- Няма да си облечена така на концерта, нали? - Господи, забравих!
- Нямах никакво време. - Няма нищо. Ще изчакам да се преоблечеш.
Не мога да дойда. Отиваме на градинското празненство на кралицата.
- Да, но... - Съжалявам.
Страхотно.
Обади ми се, когато старата Дафни се върне.
Нейно Величество Кралицата ви кани на ежегодното Градинско Празненство
- Мис Дафни Рейнолдс. - О, Дафни.
Приятно момиче.
Накарах нейно величество да приеме поканата за бала на Дафни.
Тя измина дълъг път. Трябва да се гордееш.
Не.
Това е тиарата която носех на моят бал.
Клариса й е хвърлила око от месеци.
Искам ти да я вземеш.
- Толкова е величествена. - Дано те накара да се чувстваш като принцеса.
Но не короната те прави кралица.
А това което е вътре в теб.
Лорд Хенри Дашууд представя на обществото Дафни Рейнолдс Дашууд
- Здрасти. - Дами.
Ето я.
Дафни.
- Изглеждаш... - Различна?
- Може ли да поговорим? - Празненството е твое.
- Можеш да правиш каквото поискаш. - Иън.
- Не исках да... - Не искам да знам, Даф.
Какво стана със старата ти? Истинската ти?
Да ускорим темпото.
Мамо!
- Какво правиш тук? - Джозелин ме покани, за да те пазя от акулите.
Скъпа, толкова си красива.
Погледни се ти!
Сутиен ли носиш?
Хайде.
Здравей, Хенри.
Либи.
- Здравей Луси. Гленис, годеницата на Хенри. - Казвам се Либи. Поздравления.
Каква изненада. Виждам, че нямаш придружител.
Хенри, трябва да намериш някой, с когото Луби да танцува.
Либи. Забрави ли?
А защо не я покани той?
Фантастично е. Всички важни персони приеха поканата.
- Изборите са ни в кърпа вързани. - Как може да си толкова спокоен?
Нейно Величество ще дойде всеки момент, а кандидатът ти танцува с тази жена.
Хенри знае рисковете. Погледни какво направи с Дафни. Удивително постижение.
Помислих, че ще трябва да се отърва от нея, както направих и с майка й...
Какво каза?
Нищо.
- Отървал си се от мама? - Образно казано.
- Заради теб ли е заминала? - Дафни, скъпа, сега не е време за това.
- Хайде, не се дърпай! - Но... Гленис!
- Как смее! - Хайде.
- Хайде! - Гленис, пусни ме!
- Влизай тук! - Гленис! Пусни ме!
Влизай вътре!
Гленис! Гленис! Гленис!
Помниш ли ритуалният танц? Танцуваше толкова зле.
- Помня, че почти ни арестуваха заради роклята ти. - Добре, че ти им преведе извиненията ми.
- Беше доста напечено. - Знам, можеше...
...да ме изтъргуваш за една коза. - Всъщност беше камила. Но така и не стана.
Вярвах в теб, Хенри.
Но не достатъчно?
Не се сбогува. Просто изчезна.
- Нали това искаше. - Това съм искал?
- Исках просто да ми дадеш възможност. - 17 години имаше възможности, Хенри...
...а аз чаках 17 години, за да се възползваш от тях.
А сега, дами и господа традиционният танц на дъщерята с бащата. Лорд Дашууд?
Моля ви!
Помощ!
- Къде е Дафни? - Ще я намеря.
О, не. Дафни отново ли я няма?
Може Клариса да заеме мястото и. Нямаш нищо против, нали?
Не. Сега и аз почти съм твоя дъщеря.
Ами аз...
Някой да помогне! Не мога да пропусна танца си!
- Скъпа? - Помощ!
- Как смееш, Гленис? - Не прави сцени точно сега.
Махни си ръката от дъщеря ми, за да не получиш цял мюзикъл.
- Дафни... - Какво правиш?
Давам ти това, което заслужаваш.
Давай.
Не я искам.
Не искам нищо от това.
Дафни!
- Почакай. - Не.
Достатъчно чаках, Хенри.
Когато бях малка, на всеки рожден ден си пожелавах...
...да съм достатъчно добра, за да дойдеш и да ме намериш.
И сега съм тук, в рокля, за която не съм и мечтала...
...и ти си тук.
Знаеш ли какво ми липсва сега? Да бъда себе си.
Осъзнах, че и това е достатъчно.
Дафни...
Опитваме се да направим нещо, което не може да стане.
Посрещнете на крака Нейно Величество, кралицата.
Давай.
Дългът те зове.
Хайде, скъпа.
- Лорд Дашууд! Кое е по-важно? - Благодаря ви много.
- Изборите или дъщеря ви? - Няма да коментирам.
- И ти ли не можеш да спиш? - Не.
Май малко оплесках нещата, а?
Малко.
Хенри, шест века тази фамилия жертва частици от себе си за Англия.
Ръце, крака, очи. Бойните полета в Европа помнят това.
Не следвай тази традиция.
Знаеш ли какво ще пожертваш ти?
Сърцето си, Хенри.
Сър Чарлз.
Благодаря ви.
Благодаря.
Благодаря ви.
През последните няколко седмици получих повече подкрепа от поддръжниците си...
...отколкото съм се надявал някога. Искам да благодаря на всички ви.
Може би сте забелязали, че напоследък имаше няколко коментари от пресата.
Относно поведението ми.
Поведението ми не отговаряше на поведението на един министър.
Напоследък доста мислих...
...и реших, че е време да си изясня някои неща.
Затова оттеглям кандидатурата си.
Да ви представлявам, несъмнено би било голяма чест за мен.
Но не мога да го направя защото нещо тежи на съвестта ми.
Виждате ли...
...аз се промених.
Политическите ми стремежи са важни за мен...
...но има нещо по-важно.
Благодаря ви.
Да не си се побъркал?
Направих всичко по силите си, за да достигнеш до тук...
...и няма да ти позволя да захвърлиш всичко с лека ръка!
Ти ме излъга, знам, че си излъгал и Либи...
...така, че ме извини, ако не ми пука какво мислиш ти.
Либи? Не исках да провалиш живота си!
Спасих семейната репутация!
Когато разбрах, че е бременна, знаех, че постъпвам правилно.
- Знаел си за Дафни? - Разбира се! Работата ми е да знам!
- Дядо! Добре ли си? - Мили Боже.
- Ужасно е. - Млъкни!
Хенри, скъпи! Знам, че татко не е постъпил правилно, но какво ще стане с мен?
Ще го преживееш.
От маса 6 искат кафе. Какво правиш?
- Трябва да пусна молбите за колежа. - Добре, ще те покрия.
- Благодаря. - Успех.
Дами и господа, булката би искала да танцува с баща си.
Обичам те, татко.
- Какво правиш тук? - Дойдох защото...
Трябва да ти кажа нещо много важно...
...и дано... Всъщност, дори съм си го написал...
Отдавна искам да ти кажа...
Че... Аз...
Става дума, че...
Че те обичам, Дафни.
Обичам те. Съжалявам.
Не бих променил нищо в теб. Дори и косъм от главата ти.
- За нищо на... - Обичам те, татко. Обичам те!
Може ли...
Може ли един танц?
Виж, Дафни, Аз...
Мисля, че за извинение ти дължа огромен подарък.
- Не разбирам. - Може ли?
Разбира се.
Опитах да ти се обадя...
Не си искал да заминавам, нали?
Никога не е имало друг, нали?
Дължа ти голямо извинение.
Да не мислиш, че съм чакала 17 години за едно извинение?
Най-накрая танцувах с баща си.
Бяхме прекъснати от гаджето ми.
Нещата с родителите ми се оправиха.
Но не винаги нещата стават така, както си мечтал.
А дори по-добре.
И заживели щастливо...
Ако се чудете какво стана с Клариса и Гленис...
...не се тревожете. Получиха си заслуженото.
- Биг Бен. - Колкото до Алистър.
Виждам усмивките ви. За тези, които говорят Английски...
...ще поясня, че това не е името на голям сандвич.
Не стъпи по-близо до парламента.
Родителите ми се ожениха отново. Този път, законно.
Поне така мисля.
Колкото до мен, не завърших Ню Йоркският Университет. Но ме приеха в Оксфорд.
Какво да кажа? Какъвто бащата, такава и дъщерята.
И заживях щастливо до края на дните си.