Никой не би повярвал в зората на XXI век,
че нашият свят бива наблюдаван от интелект, много по-велик от нашия.
Докато хората вършеха обичайните си дейности,
те ни наблюдаваха и изучаваха,
също както човек с микроскоп може да изучава
създанията, живеещи в една капка вода.
С неизчерпаемо самодоволство, хората заселили цялата планета,
убедени в господството си над света.
Докато в отдалечена точка на вселената,
създания могъщи и жестоки,
гледаха планетата ни със завистливи очи.
И бавно, но сигурно...
крояха планове срещу нас.
ВОЙНА НА СВЕТОВЕТЕ
Рей? Фериър.
Трябваш ми в 4 часа вместо в 12. По обяд пристига корейският товар.
Не, не, не мога. Не съм на денонощно работно време. Извикай Тадеско.
Но Тадеско не може да премести 40 контейнера за само за час.
Трябва ми някой по-сръчен.
Де да можех да ти помогна, Сал. Знаеш наредбите на профсъюза.
Хайде, де. Влез ми в положението.
Помниш за наредбите, нали, Сал?
Знаеш ли какъв ти е проблемът?
Сещам се за две жени, които с удоволствие ще ти кажат.
8:30? Нали така се разбрахме?
Ти каза 8:00.
Това е...
Страхотна нова кола си взел, Тим.
Поздравления. - Благодаря.
Осем часа, а?
Ще се върнем към 9:30 в неделя, в зависимост от трафика.
Ето го и него.
Няма ли да ме прегърнеш?
Неловко здрависване? Или ритник в зъбите?
Вратата е заключена.
Май още ми се сърди, а?
Здрасти, тате.
Здравей, Рейчъл.
Чакай, мила. Нека ти помогна да го извадим.
Вратата е заключена. - Скъпа, нека аз я взема.
Няма нужда. - Ей, тя каза, че няма нужда.
Тя каза, че ще се справи. - Има колелца. Лесно е да се тегли.
Не можем да го теглим по стълбите, нали?
Стига, аз ще се оправя оттук.
Това е 302 V8.
Ще го разкарам до следващата седмица.
По-добре тръгвайте, ако искате да избегнете задръстването.
Нямаш мляко. Както всичко останало.
Да. Би ли затворила вратата, ако обичаш?
Все пак това е моят хладилник.
Ще изчакам отвън.
Чао, скъпа. Ще се видим след няколко дни.
Чао, Тим.
Ще кача това горе. - Нека аз...
Мамо, мамо. - Няма нищо.
Вече са големи, за да спят в една стая, не мислиш ли?
Не съм чул оплаквания. - Но аз съм.
Роби да напише есето за френската окупация на Алжир до понеделник,
което е крайно време да започне. Ще е добре да е готов
преди да се върнем, за да не го пише цяла нощ в неделя.
Почти съм го свършил.
Не. Даже не си започнал. - Обичам те, мамо.
И аз те обичам.
Слушай баща си.
Не се качвай с обувки на леглото.
Ще бъдем в къщата на нашите в Бостън,
но не се обаждай на домашния, знаеш ги нашите...
Клетъчният ще е в мен, така че ако има нещо
или имаш въпроси, обади ми се. - Вярваш или не, мога да се справя.
Няма да изключвам телефона. - Мери-Ан.
Изглеждаш добре.
Мислиш ли?
Да.
Грижи се за децата ни.
Мери-Ан, няма за какво да се притесняваш.
Виж, кажи на майка си, че Рей я обича и й праща целувки.
Да. Много ще се зарадва.
В Украйна, страна с 52 милиона души население,
е пълен мрак тази нощ,
поради поредицата от гръмотевични бури, които с огромна сила
удариха страната в 4 часа сутринта местно време.
ЕМП е електромагнитен импулс, който причинява временен срив
в електричеството в района.
Също както и в Украйна, имаме данни и, че ЕМП-то тук също
е било последвано от сеизмична активност, довела до земетресение,
със магнитуд 6,5 по скалата на Рихтер.
Бейзболният сезон свърши. - Пет минути. Няма да ти стане нищо.
Да започваме.
Бостън.
Нали така?
Ти си за Бостън, нали?
Внимавай къде хвърляш. - Чудо голямо, Рей.
Майка ти каза, за есето. Така, че свършим ли, веднага започваш.
Да, почти съм готов, само трябва да му напиша края.
Глупости.
Така ли? Какво знаеш ти, Рей?
Всичко. Не си ли чул за мен и брат ми?
Ние знаем всичко.
Коя е столицата на Австралия?
Това брат ми го знае.
Искаш да се смея, въпреки, че това съм го чувал поне 500 пъти?
Просто си напиши есето. За какво те пращаме на училище, като не учиш?
Не го плащаш ти, а Тим.
Това го хвърлих с половината си сила.
Ти си задник. Мразя да идвам тук.
Затова ли се държиш като кретен?
Какво? - Така няма да го привлечеш.
Ако искаш да те слуша... - Какво, на майка си ли се правиш?
Къде отиваш? - Да поспя.
Някои работят за да преживеят.
А какво ще ядем? - Поръчайте си.
Гръмотевична буря... - Бурята е била...
Аз също имам една малка тайна...
Какво има? - Забила ми се е треска.
Откъде? Ела тук.
От перилата.
Искаш ли да...? Какво? Какво да направя? Да пробвам да...?
Искаш ли да я извадя? - В никакъв случай.
Ела тук. Дай да я видя.
Тате. Само гледай. Не пипай.
Не мога да я видя като мърдаш. - Добре, не я пипай. Само я виж.
Ще се инфектира. - Не, няма.
Да, ще се инфектира. - Не, няма.
Когато е готов, организмът ми сам ще я избута навън.
Ще я избута? - Прочетох го.
Трябва да си купиш видео.
Тим ми купи. - Видео?
Страхотно е.
Записвам си предаванията, за да ги гледам след училище.
Да, ще си го купя с платинена карта.
Роби?
Какво е това? - Хумус.
Хумус? - От "Здравословна храна".
Видях го в менюто последния път, когато дойдох.
Ти каза да си поръчаме.
Имах предвид храна. Къде е Роби?
Излезе. - Къде отиде?
Не знам. Взе колата ти и тръгна.
Някога виждал ли си нещо подобно?
През пролетта, може би. Но не и по това време на годината.
Хайде, ще се вижда по-добре от задния двор.
Трябва да дойдеш, да го видиш!
Много странно. - Какво?
Вятърът духа към бурята.
Наистина странно.
Ей, виж.
Рейчъл, искаш ли да видиш нещо готино?
Няма страшно.
Искам да вляза вътре. - Няма нищо.
Искам да вляза.
Добре, влизай.
Стигат ми толкова зрелища.
Не искам сама.
Много забавно, нали?
Не. - Хайде де, като на 4-ти юли е.
Не, не е.
Няма страшно. Всичко е наред. - Падна точно зад къщата.
Да, ами... Няма да удари там пак.
Мълниите никога не падат два пъти на едно и също място.
Къде е Роби?
Не знам.
Роби добре ли е?
Добре ли си?
Защо няма гръм?
Защо не спира?
Свърши ли?
Къде отиваш?
Трябва... да проверя нещо. Чакай ме тук.
Ще бъде ли всичко наред? - Не знам?
Не знаеш?! - Не, всъщност... Рейчъл, моля те.
Престани да ми задаваш толкова много въпроси. Просто чакай тук.
Можеш ли да повярваш, Рей? Всяка кола до една.
Колата спря и... - Добре ли си?
Добре ли си? Какво става? - Светкавицата започна да удря.
И аз и приятелят ми... - Къде беше, по дяволите?
На Линкълн Авеню. - Линкълн Авеню?
Видяхте ли светкавицата? - Да, удари 26 пъти, и пак и пак.
Започна да удря. Направи нещо като дупка на улицата.
26 пъти? - Да.
Добре ли си? - Да.
Добре. Сестра ти е сама вкъщи.
Искам да си отидеш вкъщи и да седиш при нея, ясно?
Следващия път, когато вземеш колата ми без книжка и без позволението ми,
ще се обадя в полицията.
И най-добре да си вкъщи, като се прибера.
Роби!
Мани, Мани. Какво стана, изгоря ли?
Всичките. Виж това.
Направо е изпържен. - Светкавица ли я удари?
Дори не падна наблизо. Мисля, че ако го сменя...
Някакви идеи какво става? - Мисля да разбера.
Пробвай да смениш соленоида. Най-вероятно е изгорял.
Нали ти казах. Казах ти, че е това.
Пуснете ни да минем. Да минем оттук.
Трябваше да се досетя, че сте вие. - Ей, това е божие наказание.
Казвам ти. - Видя ли го?
Имате ли електричество? - Не.
Нещо е станало с колите. - Слънчево изригване. Така чух.
Слънчево изригване? - Да, слънцето я изстрелва.
Като влезе в атмосферата се запалва, само това може да
спре цялото електричество. - Знаеш ли какво?
От слънцето не идват светкавици. - Ама така каза оня тип.
Знам, че звучи тъпо като го казвам аз...
Не съм виждал такова нещо. Всички светкавици да паднат на едно място.
Това ли е мястото?
Отдръпнете се.
Отдръпнете се назад.
Горещо ли е? - Не.
Ледено.
Усетихте ли го? - Какво е, метрото ли?
Тук няма метро.
Да не е водопроводът? - Тук долу няма нищо.
Водопроводът не минава оттук. Долу има нещо и се движи.
Всички да бягат!
Разчистете района!
Махайте се оттук! Назад! Бягайте!
Трябва да разчистим района!
О, Боже Господи!
Рей, недей. Стой тук.
Какво ти се е случило?
Какво става?
Татко, какво става?
Какво е това по теб?
Рей. - Какво е това?
Тръгваме след 1 минута.
Какво? Защо? Нямам представа какво се случва.
Вземи всичката храна от хладилника и я сложи тук.
Какво става, кажи ми? - Просто го направи.
Рейчъл, скъпа... - Тате, плашиш ме.
Искам да вземеш куфара... - Татко.
Онзи, който донесохте, донеси ми го.
Ще го направиш ли, мила?
Какво става?
Имаме само минута.
Моля те.
Спокойно. - Рей, до теб съм.
Би ли ми отговорил?
Сядай на предната седалка, Роби!
Чия е тази кола? - Влизай.
Чия е колата?
Ей, Рей. Беше напълно прав.
Трябваше само да сменя соле...
Рей?
Рей!
Рей.
Какво... Отвори врата. Отвори вратата, хайде.
Отвори вратата, Рей! Какво правиш?
Влизай, Мани. - Излез от колата.
Влизай в колата! - Колата не е нито моя, нито твоя.
Мани, млъквай. - Да не си се побъркал.
Излизай, онзи ще си иска колата... - Мани, Мани, нямам време...
В сервиза ми няма никого. - Мани, слушай ме.
Влез в колата или ще умреш!
Какво искаш да кажеш? - Добре.
Добре, излизай от колата. Не се шегувам. Изчезвай от колата!
Затвори вратата, Роби!
Рей, върни се веднага. Колата не е моя!
Наведете се! Залегнете! - Терористи ли са?
Залегни! - По дяволите!
Къде отиваме? - Трябва да вървим.
Най вероятно това е единствената работеща кола наоколо.
Няма да спираме, докато не избягаме! - От какво?
Какво, по дяволите, става?! - Нали видя, атакуват ни!
Кой ни атакува?! - Рейчъл? Рейчъл, успокой се.
Рейчъл! Рейчъл, млъкни!
Така не й помагаш! - Аз карам. Успокой я!
Добре, вдигни ръце, Рейч. Вдигни си ръцете.
Това е твоето пространство. Принадлежи само и единствено на теб.
В него си в безопасност. - В безопасност съм.
Нищо не може да ти се случи. Ще отида, отпред да поговоря с татко.
Не. - Ще бъда на половин метър оттук.
Ще държиш ръката ми, нали? - Да.
Вече си добре, нали? - Да.
Искам да ми кажеш всичко, което знаеш.
Това... Тази машина... излезе изпод земята...
Започна да руши всичко. Да убива всичко живо наоколо.
Какво е? Терористи ли?
Не. Това нещо е дошло от някъде другаде.
Как така, от Европа ли? - Не, Роби, не от Европа!
Тази машина, била е заровена там.
Може би...
е дошла с гръмотевичната буря.
Те са дошли чрез светкавиците. - Какво искаш да кажеш с това?
Каза, че е било заровено. - Не. Машината е била заровена.
Но това, което дойде чрез светкавиците,
което я управлява,
Това е... Ами... - Кое?
Защо няма никакви хеликоптери и самолети?
Кое е това? - Ей, Рейч. Как си там отзад?
Как е тя? Как си? Добре е.
А какво беше това, което направихте? - Понякога върши работа.
Рейчъл. - Искам при мама.
Да, знам. Добре ли се чувстваш? - Искам при мама!
Това, което трябва да направим е да стоите плътно до мен, ясно ли е?
Искам при мама! - Когато крещиш така,
не мога да шофирам... - Заведи ме при мама!
Точно там отиваме, Рейчъл. - Заведи ме при мама!
Там отиваме!
Побързай, татко.
Роби, отвори вратата.
Мамо!
Мамо? Тим?
Мамо? - Мамо?
Тим? - Тим?
Тим?
Мамо?
Няма ги. - Тя мъртва ли е?
Не е мъртва. Просто не е тук.
Даже не са идвали. - Откъде знаеш?
Защото казаха, че ще ходят в Бостън.
Просто са тръгнали направо за там. Сигурно сега с в къщата на баба ви.
Ще им се обадя. - Защо тук има ток, а у вас няма?
Защото...
тук не се е случило нищо лошо. Тук сме в безопасност.
Слушай сега, Рейчъл. Това е твоето пространство.
На него си в безопасност... - Тате, не се прави така.
Добре. Има ли гладни? Ще ви направя нещо за хапване.
Ще ви нахраня. Да направим нещо за ядене.
Какво имаме? Кетчуп. Горчица.
Всички линии са заети. - Табаско, сос за барбекю.
Това е страхотно, Роби. Оцет. Казах ви да вземете храна.
Какви са тия боклуци? - Това е всичко от кухнята ти.
Добре. Ще се оправим.
Храна. Хляб.
Ще си направим...
Да си направим сандвичи.
Да ги разделим.
Две за теб. Две за Роби.
Две за мен, една за къщата.
Може като се наядем, да слезем долу и да ви покажа...
Да ви науча да играете покер. Една малка игричка?
Може и на блек-джек. - Алергична съм към фъстъчено масло.
Откога?
От бебе.
Добре. Можеш да ядеш само хляб, нали?
Не съм гладна.
Добре, с Роби ще ядем сандвичи с фъстъчено масло.
Искаш ли и желе на сандвича? - И аз не съм гладен.
И ти не си гладен?
Добре.
Нека всички се успокоим.
Защото сме тук. В безопасност сме и ще останем тук.
На сутринта майка ви и Тим ще пристигнат тук.
И всичко ще бъде наред. Нали?
Щом всичко е наред, защо трябва да спим в мазето?
Имаме удобни легла горе. - Хайде де, ще бъде по-забавно.
Страх те е да не се случи нещо ли? - Хубаво мазе.
Искам да спя в леглото си. Имам проблеми с гръбнака.
Нали знаеш, че при торнадо, трябва да се слезе в мазето.
казват на хората да отидат в мазето за безопасност? Затова сме тук.