Отвори очи.
Дейвид, отвори си--
Е, предполагам, че празната улица е означавала самота.
Ти си психиатър. Трябва да се постараеш повече.
Аз съм доктор. Нека не ги стереотипираме.
Не всички богати деца са бездушни и...
не всички психолози ги е грижа за сънищата.
Въпросът е как си се озовал тук и защо си бил обвинен.
Какво искаш да знаеш? Щях да навърша 33.
Бях собственик на три списания и световно известна издателска къща.
Повечето дни се забаламосвах с мисълта, че ще продължи вечно.
Нали това е смисъла да си млад?
Тайно да вярваш, че ти ще бъдеш...
единственият човек в историята на човечеството...
който ще живее вечно.
Къде отиваш толкова рано?
Не записвай повече съобщения на будилника ми, става ли?
- Защо не? - Ще започна да си мисля, че сме женени.
Никога не казвай тази дума. Никога повече няма да идвам...
и да ти нося пилешка супа и да те побъркам от чукане.
Как ти е настинката?
Същата работа. Ами твоята?
Ти определено ме накара да не мисля за нея.
Наистина ли?
Да!
"Джулиана" тук.
Здравей, Рейна. Изпуснах си прослушването.Загубих си ума!
Не, слушай, трябва да затварям.
С Дейвид съм.
Чувствай се като у дома си. Мария ще почисти. Нагласи будилника преди да тръгнеш.
И...
ти си най-великата.
Чао, скъпи.
Чао, скъпа. Ще ти се обадя по-късно.
Кога?
- Кога? - Скоро!
Резервира ли корта?
Спокойно. Не мога да се справя с тежки разговори в този безбожен час.
Извинявай, че го правим рано, но трябва да свърша до 10:00.
Няма да успееш за 8:45, нали?
- Как ме откри? - Дейвид Еймс...
трябва да провериш цветовете за новото издание на "Райс".
-Какви са цветовете? -Жълто и червено или традиционното бяло.
- Трябва да си помисля. - Дейвид, моля те.
Не закъснявай за срещата с борда в 10:00.
Не казвай на никого къде съм. Ако ще и Господ да се обади.
- Много, много съм зает. - Да бе.
- Не можеш ли да се отървеш от този борд? - Седемте джуджета? Не.
Тези хора те побъркват.
И това беше желанието на баща ми, който ги нае.
Отново чука Джули Джиани, нали?
Знам, че някой беше там когато се обадих.
Имаше този тон.
"Не, хванах настинка. Ще си остана вкъщи тази вечер."
Имах настинка.
- Бях сам. - Добре.
-Прави каквото искаш с живота си. -Благодаря.
Но някой ден ще осъзнаеш, какво всъщност е любовта.
Тя е и горчива и сладка.
Аз съм усетил горчивата, затова мога да оценя сладката.
Джули Джиани ми е приятелка.
Понякога спим заедно.
Какво? Какво?
- Какво? - Момичето на моите мечти...
Джули Джиани...
е твоето креватно момиче.
- Какво искаш да слушаш? - Намали, човече.
Какво имаме тук? Барселона, Лупър.
Рейдиохед?
Внимавай! Внимавай!
По дяволите!
За малко да умрем.
- Знам. - Използвай шибаната си глава!
Собствената ми смърт беше пред очите ми, и знаеш ли какво се случи?
Твоят живот мина като на лента пред очите ми.
- Как беше?. - Почти си струваше да умреш заради него.
Ние сме пред входната врата. Качваме се.
- Добро утро, сър. Добре ли спахте? - Да, добре спах.
- Яли ли сте?. - Какво е това?
Добро утро.
Дейвид, играл си тенис на корт. Прикривам те от час.
Аз ти спасявам задника, а ти играеш тенис на корт.
Благодаря ти, Фриц.
В момента излизаме от асансьора. Бордът не е радостен.
- Добро утро, Беатрис. - Здравей, Дейвид.
Имате в "Поуст" днес. Кортни Лав се обади да разбере дали си получил E-mailа й.
И Грейдън Картър и Шели Уенгър се обадиха да разберат дали вечерята остава.
- Страхотно. - Отдела по изкуствата се нуждае от цветовете--
- жълто и червено или бяло? - Добро утро, Дейвид.
И споменах ли, че бордът ти е бесен, че си закъснял?
Хей, Дейвид! Задръж!
Кой?
Чакай. Този ли? Дейвид!
Добре, всички те чакат.
- Променила си си косата. - Да. И Дейвид...
мнения се очакват.
Сънуваш ли борда?-- Седемте Джуджета както ги наричаш?
Кихльо, Срамежливко...
Поспаланко...
Щастливко...
Докторчо...
Сънливко...
и разбира се, Сръдливко.
Как беше в Аспен?
Добре.
Сега, искам отговори и ги искам сега.
Как сте?
Все още ме гледат като че ли съм на 11 години.
Ще наследи всичко.
Всичко е за него.
Страхуваш се от сънищата си, нали?
Както и да го погледнеш е кошмар.
По този начин ли обясняваш какво се е случило с теб?
- Какво? - Какво се случи с лицето ти?
- Няма да говоря повече с теб. - Не искаш да ми покажеш лицето си?
Не!
- Знаеш ли защо си тук? - Разговор, кафето--
Дейвид, частта където се парираме и отблъскваме...
и се опознаваме малко по малко--
Не. Няма да стане.
Ще трябва да я прескочим, защото си обвинен в убийство.
След четири седмици, съдя ще определя съдбата ти...
базирайки се на това, което ще напиша аз.
- Затова ще говориш с мен. - Няма убийство.
Няма убийство!
Никога не се е случвало!
- Не трябва да говоря с никого! - Искаш ли да ти помогна?
- Разкарай се от мен. - Успокой се, слънчице.
Успокой се, Лице. Цялата ти история е пълна с дупки!
Спри. Спри!
Моля ви, напуснете веднага. Аз ще поема отговорност.
Моля ви, напуснете веднага. Той контролира всичко.
Ще те пипна, малката откачалка на татко.
- Родителите ми са мъртви, тъпо копеле! - Достатъчно!
Това вярно ли е?
- Добро ченге, лошо ченге-- - Че си детенцето на татко?
Историята на Дейвид Еймс Старши.
Баща ми не беше създаден за 21-ия век.
Никога не беше ходил до МакДоналдс, нито веднъж.
Никога не беше гледал телевизия, и все пак...
най-голямото му списание все още е телевизионния справочник.
Той и майка ми правеха най-големите партита на литературния свят.
С балони. Скокове от самолети.
Той търсеше приключение.
Неговата автобиография е наръчника...
на всеки безмилостен издател в Ню Йорк.
Казва се "Да защитиш кралството".
Чел съм я.
Страница 127--
" Дейвид Младши беше възхищение като дете."
Пропуснах ли нещо тук? Това ли беше всичко, което е написал за теб?
Не мисля, че той някога успя да преодолее факта...
че аз абсолютно...
се ужасявам от височини.
Иронията продължава.
Когато той и майка ми бяха прегазени от пиян тийнейджър...
на новогодишната вечер преди десет години...
той остави ключовете...
от кралството...
на мен.
Петдесет и един процента контрол.
Четиресет и девет процента се разпределиха в група от седем членове на борда...
всеки от които си мислеше, че той е първи на линията.
И ти мислиш, че бордът-- Седемте Джуджета--
те е вкарал тук, за да поеме контрола над твоята компания?
Какво те е грижа?
Просто си говорим.
И сега е сряда вечер...
и аз отивам в "Блек Ангъс" да вечерям с моите две дъщери в сряда.
Значи ще трябва да си тръгвам скоро.
Осъзнаваш, че нашето време е ограничено, нали?
Ако говоря...
ще си помислиш, че съм луд.
С цялото си възможно уважение, което мога да предложа на човек...
носещ латексова маска и разказващ теории на конспирация, Дейвид...
повярвай ми, прекрачил си тази граница.
Приятна вечеря.
В живота има пет основни емоции в живота, Дейвид.
Кажи ми, него какви емоции го обхващаха...
преди да влезе в килията?
Вина ли беше...
омраза...
срам...
мъст...
любов?
В съвършено грешна посока съм, нали?
На кого му е нужен лед?
Дейвид, честит рожден ден.
Имаш най-добрия вкус, когато става въпрос за обувки, без изключение.
- Ема, запозна ли се с Линет? - Не.
Дейвид, да не би да покани целият Олимпийски отбор по сноуборд?
Тази вечер е рожденият ми ден.
- Кажи честит рожден ден на Дейвид. - Честит рожден ден.
Добре дошла в Дома на Изяществото.
Честит рожден ден, кучи сине.
Честит рожден ден.
Хей, приятели мой, здравейте.
Нека купона започне.
Това е великият Джон Колтрейн.
- Извинете ме. - Не, не. Благодаря. Всичко е наред.
- Литературният бог, Брайън Шелби. - Честит рожден ден.
И всичките обичайни глупости, които хората си казват един на друг--
- Как я караш? - Живея в сън, скъпи.
- На какво дължа удоволствието? - Удоволствието на София Серано.
Запознахме се днес в библиотеката, ако можеш да повярваш.
Извинявам се за палтото ми. Твърде голямо е за вашия гардероб.
-Преструвахме се, че сме интелектуалци. -Изумително е. Обожавам вашето палто.
Наконтих се. Искам да кажа, облякох се не изискано.
Ще продължа като че ли и двамата наистина ме слушате.
Имате ли друга стая, в която можем да го сложим?
Спрях да съществувам.
Медисън Скуеър Гардън е наблизо. Там може и да се побере.
Честит рожден ден.
- Заедно го избрахме. - Благодаря.
Заедно го избрахме.
- Ние. - За нищо.
Спри да флиртуваш и го отвори.
- Нека вземем нещо за пиене. - Да.
Ще оставя това горе.
- Веднага се връщам. - Добре.
- Слушай. - Хей, Томи.
Не, не, не ме пренебрегвай.
Приготвил съм си багажа. Връщам се обратно в Лондон и разбирам.
Нагласи ме за другата адвокатска работа, за да не трябва да ме уволниш.
Това е класически ход и баща ти щеше да направи същото.
Всичко е наред, Томи.
Станах некомпетентен.
Има ли нещо по-неподходящо от остарял талисман?
Беше ме грижа за баща ти.
Живеех и дишах за него.
Тези типове, Седемте Джуджета...
те си мислят, че си глупав--
обща заплаха, мошеник.
Ще намерят начин да те изхвърлят от играта, Дейвид.
Наредени са на опашка за твоя пост, за твоят живот...
твоята позиция.
Работят ден и нощ...
за да вземат чрез измама твоите 51% глас.
Ще направят всичко, което им е по възможностите...
за да могат да ядат в по-добър ресторант.
Но нещото, което не знаят е това.
Хората ще четат отново!
Разбрах.
Дори са ти измислили прякор зад гърба.
Гражданинът Вибратор.
Имаш страхотни инстинкти...
но аз казвам това с цялата си любов.
Изисквай от живота си...
Научи се да бъдеш задник--
Две са достатъчно.
Прости ми.
Все още вярвам в това семейство, Дейвид...
дори ти да си единствения член.
Изкарай Тип оттук.
Закарай го в дома му, и на сутринта...
му кажи, че отново е нает с 50% увеличение.
Дай му големия офис от другата страна на коридора срещу Седемте Джуджета.
И организирай събрание с останалите адвокати.
Утре ще дойда рано.
Е, по-рано от обичайното.
Здравей, красавецо.
Дойдох, за да ти честитя рожденият ден.
О, Боже.
Аз не те поканих, Джули.
- Това беше малко странно. - Така стоят нещата с партитата--
трябва да си поканена.
Бясна съм ти, курчо.
Правихме любов четири пъти миналата нощ.
- Това добре ли е? - Два пъти е добре.
Три е много добре.
- Но четири-- - Четири е доста добре?
Четири е--
Четири е какво?
Постой малко с мен, и после си тръгвам.
И после можеш да се върнеш и да си поговориш с онази сладка брюнетка.
Четири е какво?
Не искам да се запознавам с твоите префърцунени приятелчета. Познавах ги когато и аз бях префърцунена.
Четири е какво?
Прилича на молец, Дейвид.
Молец?
Понякога се притеснявам за теб, че някое умно момиченце...
в голямо глупаво палто ще дойде и ще те изиграе.
Тогава ще загубя моя приятел.
И няма да има повече партита с пилешка супа за мен и теб.
Лошо.
Кога ще ми се обадиш? Не казвай "скоро."
Мразя когато ми казваш "скоро."
Дани Брамсон му даде това за миналия му рожден ден.
Значи това е останало от рок енд рола--
счупена китара зад стъклена витрина разперена на стената на някой богаташ.
Беше подарък, всъщност.
- Харесва ми. - Чакай, чакай.
Как се сдоби с всичко това--
този апартамент, този живот?
Ясно.
Какво ще кажеш да ми помогнеш, освен ако не се натрапвам.
- Натрапваш се, но храната е добра. - Имам проблем. Следят ме.
Не ми звучи като заплаха за живота ти.
Трябва ми да се преструваш, че водим невероятно завладяващ разговор...
и че страшно много се забавляваш.
- Знам, че е трудно. - Ще импровизирам.
Тя е в другия край на стаята и в момента се е втренчила в гърба ми, нали?
Червена рокля, обувки с катарама?
Уау. Тя наистина се е вторачила в теб.
- По дяволите. - И изглежда, че плаче.
Тъжна е.
Мисля, че тя е най-тъжното момиче, което някога е държало мартини.
- Дженифър Кели. - Здравей, Дженифър.
- Имаш друг апартамент. - Нещо като дневен офис. Хайде.
- Няма да вляза там. - Аз пък ще вляза. Лека нощ.
- Чувам я, че идва. - Наистина ли?
Не.
- Здравей. - Как си?
В безопасност сме, но няма какво да пия.
Кой е рисувал тези картини?
Тази е на Джони Мичел.
Тази е на Моне.
А тази...
съм я правил аз.
Това е сноуборд.
Е, две от тях са гениални.
Тази е върхът.
Неговата четка е нарисувала ваниловото небе.
А това е платно.
То е на майка ми.
- Изненадана съм, че си изненадан. - Не мога да продължавам с тези закачки.
- Аз също. - Хванах ви.
Брайън, влез.
- Какво става? - Приятелите ти са забавни, а аз съм пиян.
- Джули Джиани ме следи. - Изглеждаше опасно.
Никой не ме следи мен, затова си пия.
- Ние всички сме тук. - Довърши ми уискито и колата.
- Глупава чаша. - Аз ще го оправя.
- Глупакът е този, който я държи. - Не се притеснявай. Нищо особено.
Ще ви взема нещо. Уиски и кола?
По-добре да си тръгвам. Пих прекалено много, а нищо не ядох.
- Партито едва започва. - За тебе - да.
Не можеш да си тръгнеш. Ти си мой почетен гост.
Да ти го начукам, Дейвид.
Плащаш ми да си напиша романа, за да ме притежаваш.
Аз не те притежавам. Ти си брилянтен, добре изглеждащ, красив.
Но защо трябваше да се забиеш със София?
- Не се забивах със София. - Добре. Както кажеш.
- Аз съм луд. Аз съм сляп. - Не си сляп.
Когато пиеш уиски започваш да говориш тъжни неща от сорта...
Франк Синатра, тя ме уби...
дай ми цигара.
- Това го правя. Дай ми цигара. - Ще намеря една.
Чакай. Ти си богат и жените те обожават, а аз съм от Охайо и съм пиян.
- Може ли да ти кажа истината? - Всеки ми я казва.
Падам си по нея.
И никога преди не съм ти казвал това за никое момиче...
но тя може да е-- може да е-- може да е--
може да е момичето на моите шибани мечти.
- Не си от Охайо. - Знам.
Но ако тя прецака нашето приятелство, може да ходи по дяволите.
Няма да го позволя. Ние сме братлета.
- И аз се чувствам по същия начин. - Разбира се.
- Здравей. - Как си?
- Благодаря. - Няма защо.
Къде отиваш?
Аз съм Франк, и Франк трябва да си тръгва.
- Какво? - Вечер ви приятна пожелавам.
Чакай. Ще дойда с теб.
- Стой, сладурче. - Ще те закарам по-късно.
- Не, трябва да работя утре. - Ти--
Ти си в страхотни ръце.
Просто се бъзикам със себе си, че мнението ми има някакво значение.
Никога няма да усетиш деликатната болка...
на човека, който се прибира вкъщи сам...
защото без горчивото, скъпи, сладкото не е така сладко.
Приятно прекарване.
Отново речта за сладкото и горчивото.
- Защо се страхуваш от високото? - Много хора се страхуват от високото.
Не е високото това, което ме притеснява.
Ударът ме ужасява.
Няма да остана дълго.
Хей, Паоло.
Здравей.
Ще трябва да те разходя.
Радвам се, че те защитава. Той е смъртоносно куче.
Обичам да живея тук, и отказвам да чистя.
Няма проблем.
Трябва да работя денонощно, за да издържам това място.
- Ти наистина си танцьорка. - От 14 години.
Но аз не танцувам като теб.
Искаш ли нещо за пиене?
Разбира се.
Хей, красиво, красиво момче.
Какво искаш за вечеря тази вечер?
Искаш ли печено пиле?
Харесвам живота ти.
Е, той си е мой и не си го давам.
Не искам да знам историята зад тази снимка.
- Кой е Серджио? - Това е прякор.
- Твоят прякор е Серджио? - Дълга история.
И ние не се познаваме.
- Толкова много тайни. - Това е защото съм търговец на оръжия.
- Досега не съм познавал търговец на оръжия. - Сега вече познаваш.
Ами ти? Как е твоя прякор?
Гражданинът Вибратор.
Няма да останеш.
Никога не управлявай компания. Остани си художничка.Остани си търговец на оръжия.
О, моля те. Някак си не мога да ти угодя.
Въпреки, че сигурно е трудно да контролираш животите на всички тези хора.
Оцеляването на всеки един, присъстващ на партито, беше свързано по някакъв начин с теб.
Така изглежда.
Някога бил ли си женен?
Някога прие ли някое от твоите 12,000 предложения за женитба?
Дванадесет хиляди и осем. Не.
И се премести в Ню Йорк да танцуваш, рисуваш и продаваш оръжия?
Точно така.
Искаш ли да чуеш Джеф Бъкли или Вики Кар?
Джеф Бъкли или Вики Кар?
И двамата едновременно.
Всеки ми казваше, "Не отивай в Ню Йорк."
Просто си мислех, че хубави неща ще се случат...
ако си добър човек с добро възпитание.
Не мислиш ли?
Мислиш си, че съм наивна?
Не. Наистина не мисля.
Направо я обожавам.
Някак си бях намерил последното полу-самотно момиче в Ню Йорк.
Трябва да заспивам.
Наистина, Аз също работя сутрин като зъболекарска асистентка.
Господи, ходя на грешния зъболекар.
И не искаше моментално да спиш с нея?
Е, нали знаеш, аз обичам да отлагам удоволствието.
- Как става това? - Отлагачо на удоволствие?
Не знаеш ли?
Водиш една не обвързваща връзка...
докато не настъпи точката на предела.
И тогава някоя вечер или следобед или сутрин--
може да е чак след месеци.
Знаеш как става.
Не, всъщност не знам.
Женен съм от 22 години.
Имаш вечеря с дъщерите си.
Правилно, имам.
Тогава имах сложни системи с жените...
на които няма да повярваш.
Какви например?
Хей, докторе, не се натъжавай за 30-те секунди когато си бил ерген...
преди много време.
- Това ли си мислиш, че правя? - О, да.
Може и да си прав.
Нека продължим. Времето не ни е приятел.
Само нашите дефекти, само това ни е позволено да рисуваме.
Никога преди не съм рисувала истински портрет.
Моят е готов.
Вече?
Готово.
- По този начин ли ме виждаш? - Може би не съм добавила достатъчно пари.
Не, това повече ми прилича на плакат залепен на стената на закусвалня в ада.
Прекрасен е. Подпиши го.
Нека сега видим твоя.
Дай ми го.
Чувствам се лошо.
Ти каза да нарисуваме карикатура.
Знам. Не можах.
По този начин те виждам.
Много е хубав.
Ще ти го продам.
Ах ти, чудовище.
Колко му искаш?
Една целувка.
Тази усмивка ще ме довърши.
И какво ще стане когато твоя приятел ти се обади утре?
Той се запозна с теб само няколко часа преди мен. Той щеше да направи същото.
Виждам, че приятелството ви е важно за теб.
Да, така е.
И като негов най-добър приятел...
Знам, че той се опитва да завърши роман за неспособността и отхвърлянето.
Така че, колкото повече остана, толкова по-добре за неговата кариера.
За твоята кариера бих се притеснявала повече.
Извинявай.
Не. Не, по-права си отколкото можеш да си представиш.
Преди бях един от онези типове, които просто...
сноубордираха през живота си...
без никаква цел...
както и да е.
Кога се промени?
Преди около пет минути.
Всяка отминаваща минута е потенциален шанс да преобърнеш целия си живот.
А тези, които си мислят, че си шарлатанин?
Разбирам ги.
Възприятието за глава замразена някъде...
чакаща да бъде съживена звучи като научна фантастика.
- Какво гледаш? - Това е най-великото шоу.
Казва се София.
То се намира на границата на нова наука.
Удължаване на Живота.
Как се постига подобно нещо?
Виждала съм го 30 пъти.
Животът е пълен с изненади.
Но най-голямата изненада е, че това не трябва никога да свършва.
Написахме статия за този тип. Той притежава половината Аризона.
- Той измамник ли е? - Откъде може да знае човек?
Имаш право.
Можете ли да размразите човешки живот?
Нека вземем случая с кучето Бени. Бени е куче.
Беше замразено за три месеца и размразено отново да живее нормален живот.
Това успокояващо ли е?
Безопасно е за Бени. Аз съм навита.
По-добре да внимаваме.
Реймънд Тули, създател на Удължаване на Живота.
Книгата е Живот.. Продължението.
- Къде отиваш? - Оставих си телефонния номер на хладилника ти.
Ела тук. Искам да ти кажа една тайна.
Исках това да е челото ти.
Благодаря ти за вдъхновението.
Сега ще се опитам да управлявам компанията ми със съчувствие...
за кипящата тълпа от моите партньори...
които тихо подкопават земята под мен, за да мога да пропадна.
И за неща, които ти дори не знаеш.
Благодаря ти.
Отивам на работа. Имам компания, която трябва да управлявам.
Отлагач на удоволствия.
Здравей, красавецо.
Следиш ме.
Само малко.
Исках да довършим това, за което си говорихме.
И?
Как мина с нашето момиче-молец? Превърна ли се в пеперуда за теб?
Да, превърна се.
Превърна се.
По походката ти мога да кажа, че не си спал с нея.
Нека отгатна. Не си спал с нея, защото...
е по-интересно, когато го отложиш.
Сексът не е така хубав, ако жената не е казала на всичките си приятелки...
че никога няма да спи с теб.
Право в десетката, Джули.
Сигурно е изтощена от опитите си да се прави на остроумна през цялата вечер.
Хей, Джули.
Извинявай.
Всичко е наред.
Започваш да уважаваш приятелите си чак когато вече си ги загубил.
Не те пренебрегвам. Аз просто--
Искам да остана сам за малко. Имай ми доверие.
Има много неща, за които трябва да се погрижа.
И ако сме приятели, каквито сме...
тогава мисля, че ще ме разбереш.
Извинявай. Държах се малко странно.
Пропуснах прослушване и...
просто ми стана гадно, че не ме покани на партито си.
Искаш ли да ми се реваншираш?
Няма да кажа на никого.
Ще напишеш ли статия за мен, ако направя компакт диск?
Разбира се.
Харесваш ли музиката ми?
Жива е.
Е, ако аз не бях аз, щях да си купя от моя диск.
Е, нали знаеш, ако можеше да докоснеш една личност--
Уау.
Какво е щастието за теб, Дейвид?
Какво е щастието за мен?
- Какво е щастието-- - Защото за мен...
това е щастието--
просто да бъда с теб.
Има едно нещо, което ме притеснява.
Защо си казал на Брайън, че съм ти креватното момиченце?
Не съм му казал това. Не съм казал това.
- Кога спря да се интересуваш, Дейвид? - Да се интересувам за какво?
За последствията от обещанията, които правиш.
- Обещания? - Да, обещания.
Мислех си--
Я стига-- За какво говориш?
Знаеш ли колко ми е трудно да се преструвам, че съм ти креватното момиченце?
Дейвид, аз те обичам.
Аз наистина те обичам!
По дяволите!
Чакай, чакай, чакай!
Не прави това. Не прави това.
Ти ме чука четири пъти миналата нощ.
Беше в мен.
Глътнах спермата ти. Това трябва да означава нещо.
Намали.
Четири пъти-- означава нещо.
- Четири пъти. - Спри колата.
По 24 часа на ден, живея с болезнената вероятност...
че ти може да ми се обадиш да правим нещо.
Нека отидем във вас. Искам да видя къде живееш.
Просто намали. Искам да спреш колата!
Не знаеш ли, че като спиш с някого...
тялото ти прави обещание, независимо дали ти се иска или не?
Каже ми нещо, Дейвид. Вярваш ли в Господ?
Какво правиш?
Добре, обичам те. Обичам те.
Не го прави!
Невероятна си.
Стигна ли на работа навреме?
Не, всъщност, имах ужасен сън.
Сънува, че никога няма да ме видиш отново.
Тръгнах си от апартамента ти, и слязох долу при колата...
и моята приятелка, от партито, ме беше проследила.
Джули.
Да. И тя искаше да говори с мен.
И си спомням, че имах това усещане в корема, нали знаеш...
това усещане от мен и теб.
Мисля, че умът ми все още беше на онзи ужасен портрет, който нарисува.
Но тя беше разстроена...
за-- не знам.
Качих се в колата й и...
и тя изскочи с нея от един мост...
и извърши самоубийство с мен в колата.
Мислех, че отиваше направо на работа.
Но аз оцелях...
с ръката ми и лицето ми...
реконструирани.
И което е по-лошо...
не мога да се събудя.
И в какво състояние беше къщата ти след партито?
Парти?
Какво парти?
Партито.
Не си ли спомняш?
Червена рокля, обувки с катарами.
Разлях нещо върху ризата ти.
Сладкото и горчивото.
И най-тъжното момиче, което някога е държало мартини.
Моите сънища са жестока шега.
Те се подиграват с мен.
Дори в сънищата си, съм идиот...
който знае, че ще се събуди в реалността.
Ако можех само да пренебрегна съня.
Но не мога.
Опитвам се да си казвам какво да сънувам.
Опитвам се да сънувам, че летя.
Нещо свободно.
Никога не се получава.
Само това ли сънуваш?
Не си-- Не си спомням.
Сънуваш ли катастрофата?
Ето какво си спомняш от кома.
Нищо.
Какво се случи след това?
Какво наистина се случи?
Какво, не си ли чел досието?
Излязох след три и половина седмици.
Лицето ми и ръката ми бяха натрошени и челюстта ми беше счупена на четири места.
Не можеше да бъде направена никаква операция заради комата.
Не можеш да почувстваш тъмнината...
или вкочанеността.
Не можеш дори и да чувстваш.
И тогава...
отново се завърнах към живота.
Точно като онова куче.
Бени. Нали го знаеш, кучето Бени.
Бени. Кучето Бени.
Само че животът ми вече не беше нормален.
Сега ме мъчат ослепителни мигрени-- нервни увреждания.
Защо?
Така стоят нещата в големия бизнес--
случайни инциденти...
нещастни случаи.
Те не са съвпадения.
Как мислиш, че се нарушават вече подписани договори?
Това са силови промени.
Аз съм от Охайо.
Там нямаме силови промени.
Те са във вестниците всеки ден точно между редовете.
Някой умишлено ми направи това.
Баща ми писа за това в книгата си.
Глава първа, страница първа...
параграф първи--
"Какъв е отговорът на 99 от 100 въпроса?
Пари."
Дейвид, виж, не искам да те притеснявам.
Задържам ги, но тук имаме ситуация.
Частните правила на борда защитават твоите 51% вот...
само ако си умствено компетентен.
Съжалявам за смъртта на онова бедно момиче...
но ти направи един истински подарък на борда с твоя нещастен случай.
Искат да те обявят за неспособен.
Но ти се върна.
Звучиш ми добре, така че нека се бием с шибаняците...
и получим пълно обезщетение.
Трябва да позволиш на хората да те виждат, нали?
Последният път когато бяхме заедно, ти беше в кома...
и се държа много грубо с мен.
Не обели нито една дума.
Да, ами, слуховете за смъртта ми бяха леко преувеличени.
На кого можех да се доверя?
Мравките завладяваха мравуняка.
На кого можех да се доверя?
Черепната структура беше основана на 30 щифта...
и закрепена с микро-панели и парчета кост от долната челюст.
Изглежда, че присадените хрущяли са запазили структурата на бузата ви.
За съжаление, защото бяхте в кома--
Доктори. Силата им е в неразбираемия говор, така че се стараеш.
Това ли е процедурата за всички двустранни околомозъчни хематоми...
която можете да приложите на пациент изпаднал в безсъзнание?
Правите всичко, което ви е по възможностите.
Абсолютно.
Възможността за вътречерепно увреждане беше твърде голяма.
Над хрущялните присадки, д-р Померанц...
щифтовете закрепени ли са с някакъв вид алуминий, който може да се йонизира...
и да причини напрежението в главата ми?
- Готов съм за друга операция. - Работим върху нова технология.
Но вие определено не сте на етапа в който можем да експериментираме.
Да експериментирате. Да ме използвате.
Главоболията ще изчезнат.
Това са повече от главоболия.
Това все едно са стоманени пластини, разрязващи всяка една моя мисъл.
Ние не сме каубои. Не може просто до импровизираме.
Защото не мога да мисля адекватно през повечето време.
- Можем да увеличим на лекарството ви. - О, да, лекарство.
И има неща, които ще продължим да изследваме.
Все пак, има толкова много други, които не са имали естетичното предимство...
на пластичната хирургия, което вие сте имал.
Тук не става въпрос за суета, д-р Померанц.
Не става въпрос за суета.
Тук става въпрос за функциониране в света.
Работата ми е да бъда там и да функционирам.
Имам парите. Ще платя колкото е нужно.
Само изобретете нещо.
Пуснете джаз.
Казвате, че сте най-добрият пластичен хирург в Ню Йорк.
Докажете го, по дяволите.
- Можем да направим нещо за ръката ви. - Майната й на ръката ми!
Никой тук не приема чувствата ви на шега.
Приготвихме ви нещо базирано на предварителни изследвания.
Кажете ми. Донесете го.
Понякога е полезно в ранните стадии на отхвърляне.
Това е лицева протеза. Две седмици беше в процес на създаване.
- Благодаря ти, Карли. - За нищо, докторе.
Лицева протеза.
Естетичната замяна работи...
емоционално и действително.
Пластмасата в естетическия щит също блокира болезнените лъчи...
и помага за регенерирането на клетките.
Значи това е естетически регенеративен щит.
Правилно. Точно така.
Ергономията на преграда му му позволява да взаимодейства...
с движенията на вашето лице.
Разбирам.
- Полезна принадлежност е. - Добре.
Защото за момент си помислих, че говорим за...
шибана маска!
Това е само една маска...
ако я смятате за такава.
Страхотна е. Това изцяло оправя въпроса с Хелоуин.
Ами какво ще стане с останалите 364 от годината?
Започна да се оформя нов образ на самия мен.
Планувах своето ново появяване...
като нашествието на нормандите.
София. София.
София Серано.
Просто ще го кажа.
Написах си домашното.
Прочетох всяка бележка.
Томас Тип беше прав.
Хората ще четат отново.
Присъствах на месечното събрание на борда със Седемте Джуджета чрез видео връзка.
Защото хората не купуват книги.
- Нека инвестираме. - О, Боже, това беше война.
Станах по-силен в неща, които дори не съм знаел преди.
И на 5-ти декември...
моите самолети изпълниха небето.
Завръщането на Дейвид Еймс, младши...
Гражданинът Вибратор.
Няма да повярваш на това...
но в момента се усмихвам.
Доста време мина.
Опитах се да те видя, но твоите хора не ми даваха.
Аз самия не исках да се виждам.
Но после...
се събудих днес и най-накрая...
добър ден за прическата ми.
Искаш ли да се съберем?
Разбира се.
- Какво? - Нека излезем и отидем някъде.
Този уикенд.
Ще отменя няколко операции.
Ще се позабавляваме...
защото аз си падам само по забавите.
Добре, хора, нашия първи гост тази вечер е уникална история за оцеляване.
Моля ви посрещнете кучето Бени.
Добре дошли в шоуто. Благодаря ви, че дойдохте.
- И още как. Удоволствието е мое. - Имам толкова много въпроси.
като начало, кажете ни всичко, което се случи с Бени.
През какво е минал Бени?
Ами, Бени падна във вода близо до дома ни.
И беше замръзнал в река Скайкомиш.
Във Вашингтон.
Отидох на риба, знаейки, че вече три месеца го няма.
И го виждам в леден блок.
Сега е размразен. Нали така?
Не се движи много. Притеснен съм.
Да взема ли машата? Притеснен съм за кучето.
Не, той е наред. Просто е загубил малко от своята игривост.
И аз така си мисля.
Хей, София. Дейвид е. Отново се върнах в живота ти.
Видях те по-рано през деня.
Току що гледах нашия стар приятел кучето Бени...
по шоуто на Конан...
и се сетих за теб.
Както и да е.
Беше ми страшно приятно, че те видях днес.
Значи ще се видим скоро.
Страхотна танцьорка си.
Чао.
- Какво пиеш? - Нищо.
В момента ми си пие евтин, сладък, прекалено скъп ром и кола.
- Ти искаш ли? - Има ли някакъв друг вид?
Ще ни взема по един.
Къде е тоалетната?
Зад-- там зад мястото където...
зад момичето, което прилича на Бьорк.
- Веднага се връщам. - Може би трябва да--
Хей, пич, изглеждаш добре. Как е книгата ти?
- Махни я. - Не, това е лицев щит.
Естетическа протеза тези шибани доктори--
Махни маската, човече. Побърква ме.
Не мога.
Тя е лицето ми. Това е лицето ми.
Повярвай ми. Малко е по-различно.
Ако се смущаваш, просто си отиди. Никой не те моли да придружаваш младото момиче.
- София ме помоли. - Какво?
Тя не искаше да остане сама с мен? Това са пълни глупости!
Защото аз мисля, че бях много точен за цялата тази работа.
Говори с психиатър.
Или пък можеш да ми се обадиш някой път вместо да се криеш в апартамента си.
Не си го изкарвай на момиче, с което си бил само веднъж.
Това ли каза тя--
само веднъж?
Тя каза ли, че съм се видял с нея само веднъж?
Просто престани, става ли?
Липсва ми стария приятел.
На всички ни липсва стария приятел...
защото новия тип е едно лайно.
Това не го казах правилно. Обичам те.
Точка.
- Как е ръката ти, човече? - Я се шибай, Брайън.
Какво ще кажеш за...
без симпатия.
Какво ще кажеш да се споразумеем така, става ли?
Дай ми един Будвайзер и една текила.
Каква текила?
- Защо не ме гледаш в лицето като ме питаш? - Попитах, каква да е текилата?
Защо не ме гледаш в лицето като ме питаш, кучко?
Патрон, ако имате.
Още една текила и един Будвайзер.
- Заведението черпи. - Защо?
Защото така, кучко.
Патрон!
Пич, оправи си шибаното лице.
- Здравей отново. - Здравей отново.
Идея.
Нека започнем отначало.
Какво ще кажеш да ми помогнеш? Освен ако не се натрапвам.
О, натрапваш се, но храната е добра.
Виж, имам един малък проблем. Следят ме.
Не ми звучи като заплаха за живота ти. Нужна ми е закрила.
Трябва ми да се преструваш, че водим невероятно завладяващ разговор...
и че страшно много се забавляваш.
- Знам, че е трудно. - Ще импровизирам.
Не говоря по този начин.
Тя е в другия край на стаята. В момента се е втренчила в гърба ми.
Червена рокля, обувки с катарама.
Точно така.
Мисля, че тя е най-тъжното момиче...
което някога е държало мартини.
- Добре ли си? - Не.
Защо? Какво има? Аз ли съм виновен?
- Аз ли съм виновен? - Ще ти кажа по-късно.
- Нещо не е наред. Кажи ми сега.
Кажи ми всичко на момента.
- Кажи ми. Изплюй всичко. - Ще ти кажа по-късно!
Кажи всичко сега.
Просто кажи всичко сега. Сега! Сега! Сега!
Ще ти кажа в друг живот, когато и двамата сме котки.
Не мога да повярвам, че каза това.
Това е най-невероятното нещо, което някога съм чувал.
Смешно е, че го казваш.
Виждаш ли-- Ти го каза.
Ето това обожавам в теб.
Това е смешно.
Ще ти кажа в друг живот, когато и двамата сме котки.
Котки!
Е, тука ви оставям.
Ще те изпратя до вас.
- Живея точно зад ъгъла. - Колелото ми е тук.
- Предпочитам да ходя. - Не се прави.
Не виждаш ли, че тя иска да си ходи сама?
Млъкни. Пиян си.
Може да съм идиот, но не съм пиян.
Сериозно, няма нужда да ме изпращаш.
Благодаря ти.
Добре, тогава. Ще ти се обадим.
Ще отидем да гледаме филм или нещо подобно.
Значи ще се видим скоро.
Ще се видим скоро.
Ще ти се обадим отново, за да излезеш с мен!
Ще ти се обадим.
Беше отвратително, Дейвид.
Желая ти приятна вечер.
Чакай, чакай. Къде отиваш?
Колелото ми-- е там отзад. Ще се видим скоро.
И си донеси маската, ако искаш. Започнах да свиквам с нея.
Чакай малко.
Какво?
Не знам.
Пи малко повечко. Обади ми се утре, ако искаш.
Утре ще ми се иска да съм мъртъв.
Не, няма. Просто трябва да се наспиш.
Какво?
Какво каза на Джули Джиани нощта преди катастрофата?
Какво?
Казал си й, че е креватно момиченце.
Никога.
Тя беше малко повече от ядосана за това.
Да не би да си криел всичко това през цялото време?
Никога не говорих с нея.
Както и да е.
Няма значение...
кой съм аз, ако не мога да съм човека, който да ти каже, че не си грозен?
Хайде.
Поне се засмей от учтивост.
О, Брайън, толкова съм прецакан.
Просто толкова съм прецакан.
Хей, Брайън, хайде.
Ние сме най-добри приятели!
Ние сме братлета!
Хайде бе, човече, ние сме братлета.
Отвори очи.
Това е евтина тактика за симпатия.
Добре съм. Добре съм.
И се получи. Ставай.
Съгласна съм.
Това е шега.
Няма да те лъжа.
Харесваше ми начина, по който изглеждаше.
Но...
да му еба майката, трябва да се стегнеш.
Защото, ако не се стегнеш, ще забравя другия тип.
Нали знаеш онзи другия тип? Ти.
Аз съм все още онзи тип. Аз съм все още онзи тип.
Не става въпрос за това. Ти ще влезеш вътре.
Но ако се окаже, че това е голяма грешка...
Имам способността да те разлюбя...
просто ей така.
Ние създадохме наш собствен свят заедно.
- Аз съм все още онзи тип. - Млъкни.
Ние срещу тях.
- Къде е Брайън? - Брайън?
Той отиде с теб, нали?
Мислех, че се забихте.
Искаше ми се да не се беше качвал в колата с онова момиче.
София, аз--
Очите ти се извиняват по-добре.
Хайде.
Господи, това ще промени живота ми...
по милион различни начина.
Трябва да съм луда.
Бяхме страхотна двойка.
Тя вярваше в мен, аз вярвах, че...
аз всъщност го заслужавах.
Виждам, че не си си губил времето.
Някога нарисува ли нещо друго?
Спа ли миналата нощ?
Не, не спах.
Днес трябва да си тръгвам рано, така че ще трябва да бъдеш кратък.
Сега, какво можеш да ми кажеш...
за името "Ели"?
Ели.
Да не е някое момиче, което си познавал, момиче, в което си бил влюбен?
Само веднъж съм се влюбвал.
Очевидно, цяла нощ си го повтарял.
Ти си спал, Дейвид. Надзирателят ти каза, че си викал.
- Имал си кошмар. - Всичко е кошмар.
Викал си за Ели, Дейвид. Спомняш ли си какво се случи?
Рови дълбоко, Дейвид.
Рови дълбоко.
Викал си за Ели. Какво си спомняш за Ели?
Покажи ми лицето си, Дейвид.
Помогни ми да отворя вратата.
Истина е, че си преживял катастрофа. Истина е, че си бил обезобразен.
Но вече не.
Спомняш ли си?
Оправиха ти лицето.
Свали маската, Дейвид.
Ще видиш, че лицето ти е в перфектно състояние.
Никога не се доверих на докторите.
Каквото се случи след това беше сюрреалистично.
Същото арогантно копеле, д-р Померанц, ми се обади.
Внезапно той стана новия ми най-добър приятел.
Дейвид! Хей, братле.
Почувствах се много гадно за последния ни разговор.
Той каза, че е открил нова форма на възстановителна хирургия...
с помощта на доктор от Берлин.
Здравей.
Преди още да се осъзная, ме натъпкаха с лекарства, които никога не бях чувал...
и се започна.
Ами ако Господ беше един от нас?
Просто мърляч като един от нас.
Опитвайки се да намери пътя към вкъщи.
Има добър глас.
Петдесет и пет.
Шансовете, казват, са едно към три...
че главоболията могат да бъдат намалени с 50%...
и лицевата тъкан може да бъде възстановена.
Къде ще ядем по-късно?
Не мога дори да ти кажа какво направиха те.
На мен ми изглеждаше като научна фантастика.
Мадона имаше една песен, "Граница."
- Страхотна песен беше. - И още едно рязване.
Това ще бъде един добре изглеждащ човек когато свърша.
Очевидно, бях скептичен.
Ти нямаше ли да бъдеш?
Скептичен към кого, към какво?
Докторе...
веднъж изскочиш ли от мост с кола движеща се с 80 мили в час...
някак си няма да бъдеш най-оптимистичния човек на света.
С риск да бъда скучен...
мога да ти представя подобен аргумент.
Преди време познавах един човек...
който беше истински самотник.
Един ден се събуди на 40...
с две дъщери, които осветляваха живота му с успех...
и изведнъж той започна да ходи на безкрайни училищни пиеси...
и да се прибира вкъщи в 9:20 за вечерната дискусия...
и беше най-щастливия човек на света.
Любимият му Бийтълс преди беше Джон, а сега е Пол.
Винаги съм харесвал Джордж.
Всичко зависи от индивида, нали?
Кажи ми, какво е щастието за теб?
Какво е щастието за теб, Дейвид?
- Какво ще кажеш за друг въпрос? - Няма да ми покажеш лицето си.
Нали?
Обратно в началото.
Побързай. Нека преминем през това.
Какво?
Трябва да махнеш маската.
Не искам да знам, какво има под нея.
Всичко ще е наред. Ще видиш.
- Ще отида утре. - Днес.
Вече се обадих на Померанц и го преместих за сряда.
Какво?
Надявам се, че жената на бюрото не ти е дала нищо.
Още един ден ще е без значение. Освен това, мустангът ще е готов.
Планът беше да отидем с мустанга. Мустангът не е готов.
Така че ще отидем утре с мустанга.
- Добре. - Ще отидем когато е готов.
Знам, че проблемът...
няма да е в това ти да отлагаш нещо, от което се страхуваш.
Не може да е това.
Искам да кажа--
Искам да кажа, че съм съгласна.
Мисля, че е много важно...
да имаш...
точната кола...
да те кара...
където искаш да отидеш...
24 часа в денонощието.
Колко зле е?
Ами, ушите ти са на правилното място.
А останалото...
не е никак зле.
Перфектно е.
Обичаш ли ме?
Искам да кажа, наистина ме обичаш?
Защото, ако не ме обичаш...
ще трябва просто да те убия.
Виждаш ли, следващия ми живот?
В следващия ми живот...
искам да се преродя в тази бенка точно тук.
Сериозно, тази бенка.
Ще трябва да ходиш на работа само с широки ризи...
за да мога да дишам.
Обичам те.
Мога да живея точно там.
Това сън ли е?
Абсолютно.
Говорихме за големите неща, малките неща...
и големите неща.
Но наистина, със София...
междинните моменти си струваха.
Какво каза тя?
Нямам никаква представа.
- Как са нещата, Брайън? - Добре.
- Как са нещата? - Не се самоласкай.
Добре съм.
Освен това, София е страхотна, но по никакъв начин не е единствена.
Тя беше едно безумно влюбване.
И не използвай това. Мое е. Благодаря.
Откъде взе тази камера?
Аз съм в нещата. Нямаш си и представа, приятелю.
Важното е да си добре.
И както и да е, приятели сме, нали?
- Винаги. - Точно така.
Какво ти е на лицето ти?
- По дяволите! - Какво?
Един шев се отваря!
- Дейвид Еймс. - Ах ти, шибан задник.
Знам.
Хърках ли?
Мисля, че бях аз.
Бях жаден, това е всичко.
Сънувам те.
Можех да те чуя как казваш "ммм"...
за останалата част от живота ми.
Скъпи, какво има?
Къде е тя?
Коя?
Аз съм София.
Сега, ще се уверя, че го връзвам четири пъти.
Знаеш ли защо, Джули?
Защото четири пъти наистина означава нещо.
Дейвид, не ме наранявай.
Аз халюцинирам. Наистина се получи.
Знаеш, че няма да ти се размине...
така че ми кажи веднага, къде е София.
Аз съм София.
- Къде е София? - Аз съм София!
- Къде е тя? - Аз съм София!
Обаждам се на полицията, и можеш да им кажеш на тях.
- Ти оцеля след катастрофата. - Какво катастрофа?
Чие беше тялото? Седемте Джуджета го направиха.
- Не съм претърпявала катастрофа. - Опитваш се да ми откраднеш живота!
Разбира се, че не си претърпявала катастрофа.
Сега вече е истински опит за убийство!
Аз съм София. Моля те.
Кажи им го на тях.
Обажда се Дейвид Еймс.
Нужна ми е помощ.
Имам натрапник-- Хванах натрапник...
който влезе в дома ми.
Господи. Събуди се, човече.
Ама ти наистина ли си сериозен?
От три часа чакам тук. Дори не ми казват никакви новини.
Тези хора си мислят, че имам нещо общо с това.
Дайте ни минутка, става ли?
Детектив Ларсон, детектив Андрюс, много ви благодаря.
Мислят си, че аз по някакъв начин съм замесен в това.
Ще се справя с това точно така, както баща ти щеше да се оправи.
Всичко е решено.
Всичко е решено?
Къде е тя?
Тя ще се оправи. Сега, цялото това досие ще--
Добре, че си тук, човече.
Всичко е наред.
- Обичам я. - Да.
Точно сега искам да погледнеш тези снимки, и после ще ги унищожа.
Свидетелските показания на София са също тук.
Няма да съществуват.
Тя няма да предяви обвинения.
Да предяви обвинения към мен?
Дейвид, събуди се.
Сега, като приятел...
мисля, че трябва да видиш, какво си направил на София.
Пресата няма да се сдобие с това, ако се измъкнеш бързо.
Томи, това е Джули. Това не е София.
Това е Джули Джиани.
Не съм й причинил това. Томи, някой ме топи.
Дейвид, бордът и аз сме се погрижили за всичко.
Добре, те бяха страхотни, наистина страхотни, всъщност.
Всичко това ще изчезне.
Ние всички сме зад теб, дори и борда.
Изчезвай оттук.
Това е революция на ума.
Ти си в много ужасно положение!
Никога, по дяволите, не удряй момиче.
Удари мен, но никога, по дяволите, не удряй момиче!
Чуй ме. Това не беше София.
Това беше Джули.
- Беше Джули. - Беше Джули Джиани.
Да.
Значи София беше отвлечена от Джули...
и сега Джули се представя за София.
Ти си друсан, човече.
Джули Джиани е мъртва!
Не ме интересува какво са ти казали, мога да те уверя, че Джули Джиани е жива.
- Тя е жива. - Не говорих с тях.
Говорих със София.
- Къде е тя? - Току що оставих София в тях.
Видях всичко, което си й направил.
Нека ти кажа нещо. Аз не съм й направил това.
Погледни ме. Погледни ме в очите.
Кажи ми, че момичето, което доведе на партито.
Кажи ми, че това е момичето на мечтите ти...
твоето безумно влюбване.
Да!
И ти я открадна от мен.
Единственото момиче, което исках, и ти ми я отне.
Ти си луд. Полудяваш, човече.
- Ти се разкри. - О, да.
Аз съм с тях.
Откъде си купи якето, Брайън?
Откъде си купи камерата?.
Колко ти платиха?
Чуй ме, защото това е последния път когато ще говорим.
Аз бях единствения ти приятел.
Ти ми се разкри.
Проблеми?
Не съм в настроение да се ебават с мен, така че си направи услуга--
Има обяснение за всичко това, Дейвид.
Ти и аз се познаваме. Ти ме намери в Интернет.
Тук съм, за да ти помогна, Дейвид.
Кой, по дяволите, си ти? Защо ме следиш?
Първо, много е важно ти да се успокоиш.
Да се успокоя?
Успокои се.
Трябва да превъзмогнеш страховете си и да си възвърнеш контрола.
Вземи в ръце живота си, Дейвид.
Толкова е лесно, колкото да държиш онази чаша.
Какво ще стане, ако ти кажа, че можеш да контролираш...
всичко това?
Дори и мен.
Виж, всичко ми е наред. Разбра ли?
Дейвид, погледни всички тези хора.
Изглежда, че всички те просто си говорят, нали?
Да.
- Нямат нищо общо с теб. - Не.
И все пак...
може би са тук, защото ти самия искаш да са тук.
Ти си техния бог.
Не само това, но можеш да ги накараш да ти се подчиняват или дори да те унищожат.
Е, нещото, което много бих искал да направят е да млъкнат.
Особено ти.
Виждаш ли?
Ти и аз подписахме договор, Дейвид.
Кой е човекът в ресторанта? Кой е?
Не мога--
Можеш ли да кажеш каква е разликата между сънищата и реалността?
- Разбира се. Ти можеш ли? - Помисли си.
Мисли с главата си.
Подписа договор...
нали?
Подписах нещо.
Беше ли човекът от ресторанта там?
- Мамка му-- - Приеме съпротивлението на тялото си.
Нека главата ти отговори.
Подпиши договора, Дейвид.
- Да. - Точно така.
Коя е Ели?
- Не знам кое е реално. - Какво се случи онази нощ?
- Някой умря. - Не искам да си спомням.
Ти държиш ключовете от този затвор.
- Не беше София. - Кой беше?
- Не. - Кой беше?
Страхувам се от това колко силно е.
Искаш да го освободиш, нали, Дейвид?
Ще ми кажеш.
Кажи ми...
това което сърцето ти и душата ти няма да ти позволят да забравиш.
Ти ли уби София?
Помислих, че си вандал.
Коя си ти?
Аз съм София.
Ти не си...
София.
Аз съм София.
Както и да е.
Ще бъдем отново заедно.
Ще забравиш Джулиана и ще бъдем заедно.
Няма да се страхувам повече от теб.
Ще ти донеса студена кърпа. Веднага се връщам.
Обичам те.
Отлагач на удоволствия.
София?
Аз съм София.
Обичам те.
О, толкова много ми липсваше.
Къде беше?
Няма значение.
Не ми трябва да знам.
Няма значение.
Само ми кажи, че ме обичаш.
Обичам те.
Какво е щастието за теб, Дейвид?
За мен...
е да бъда тук с теб.
Какво, по дяволите...
става?
Какво, по дяволите, става?
Дейвид беше истинско възхищение като дете.
О, Боже!
Толкова се страхувам от това колко е силно!
О, Дейвид!
Това е най-невероятното нещо, което някога съм чувал.
В друг живот, когато и двамата сме котки.
Какво става?
Хей, човече, какво става?
Кучка!
Не искам да ти виждам лицето!
Аз го направих, нали?
Но не се чувствам сякаш съм убил някого.
- Дейвид... - Чувствам, че...
- кой беше човекът... - Аз съм в сън.
в ресторанта?
Понякога...
умът се държи сякаш си в сън.
Лицата се променят. Хората стават други хора.
Подсъзнанието е силно нещо.
Ти се отнасяше с Джули лекомислено, нали?
Твоите чувства за отговорност или вина спрямо Джули...
може лесно да са превърнали София в Джули.
Знаеш ли какво представлява умопобъркването?
Нуждая се от помощта ти.
Всичко, което знам е, че си убил приятелката си...
и не знам, какво имаш в ума си.
Нуждая се от помощта ти.
Бих работил върху този случай вечно, ако можех, но времето ни свърши.
За какво ще пледираш?
Временна умопобърканост.
Това е най-добрият ти шанс.
Не мисля, че ще ми повярват.
Какво вярваш?
Ако искаш ми вярвай, но ме е грижа за теб.
Ти стана нещо като семейство за мен.
Не искам да се отказвам от теб, Дейвид, но се нуждаех от повече.
Нуждаех се--
Нуждаех се от отговор.
Искам да кажа, мислех си дори, че има повече от добър шанс...
някой да си прави майтап с теб.
Може би беше бордът.
Но не мога да си превишавам правата.
Аз съм просто един психолог.
И трябва да си тръгвам.
Ще те видя ли на делото?
Не, аз--
Аз съм само увертюрата.
Увереността е нашата специалност. Това е веруюто на Удължаване на Живота.
Бени е куче, което беше замразено три месеца...
и размразено, за да живее нормален живот.
Удължаване на Живота може да се трансформира в човешка форма също.
Как се постига подобно нещо?
Седемдесет и два дълбоко замразени пациента...
се държат понастоящем с помощта на наша апаратура в Ню Брунсуик.
С нас работят най-добрите научни техници на планетата.
МакКейб!
Върни се!
Корпорацията Удължаване на Живота, моля.
- Мога ли да ви помогна? - Удължаване на Живота.
Ние сме от съда.
Мисля, че съм бил тук преди.
Името й е Либи.
Добро утро, г-н МакКейб.
Аз съм Либи. Тук съм, за да ви асистирам.
Това е синът ми. Много е срамежлив.
Вие не сте от медиите или част от някакъв правен консорциум, нали?
Не.
Добре дошли в Удължаване на Живота.
Погледнете нашите предложения. Моля ви, последвайте ме.
Вие може да почакате тук.
Ще се запознаете с Ребека Диърборн...
личният ми модел.
Не се нуждаех повече от болката. Вече я бях преживяла.
Удължаване на Живота иска вие да живеете.
Не мисля, че Господ не го одобрява.
"Дълбоко замразяване: пътешествие на пробуждане...
след запазване на човешкото тяло при изключително ниски температури."
Смееха се на Жул Верн също.
Дейвид, ти не си--
Г-н МакКейб, как сте? Аз съм Ребека Диърборн.
Удължаване на Живота, или УЖ както ние обичаме да се обръщаме към него...
е бърз поглед в бъдещето.
То е билет.
Не в най-простия му смисъл, а в дълбоко съдържателния смисъл...
който единствено човешкото сърце може да роди.
ДНК кодовете на човешкото тяло са разгадани.
Скоро, сърдечни болести, рак...
толкова много други неща ще бъдат просто минало.
Много лесно, вашето страдание, вашето негодувание...
дори вашата смърт вече не е необходима...
в традиционния смисъл.
Каквото и страдание да се крие зад тази маска, то е временно.
Само в рамките на един час след смъртта ви...
УЖ ще премести вашето тяло в съд...
където ще бъдете запечатан и замразен при температура 196 градуса под нулата.
Електрически повреди, земетресения--
нищо няма да повлияе на вашият зимен сън.
Подписа ли договор с тези хора, Дейвид?
Какво представлява Светлата Мечта?
Добър избор.
Светлата Мечта е най-новото предложение на Удължаване на Живота.
За малко повече пари...
ние ви предлагаме дълбоко замразяване като съчетание...
от наука и забавление.
"Забавление при дълбоко замразяване."
Някои намират тази презентация за полезна.
Имам вселена.
Вътре в мен.
Портрет на модерен човешки живот.
Американец, от мъжки пол...
раждане и смърт.
Представете си, че сте болен от неизлечима болест.
Бихте искали да бъдете дълбоко замразен, но бихте предпочели да бъдете съживен...
за да продължите своя собствен живот както е бил досега.
УЖ ви предлага този отговор.
След съживяването ви...
вие ще останете вечно млад...
запазен, но живеещ в настоящето...
с бъдеще по ваш избор.
Смъртта ви ще бъде изтрита от вашата памет.
Вашият живот ще продължи, като реалистична творба на изкуството...
рисувана от вас, минута по минута...
и ще го живеете с романтичната страст на летен ден...
с чувството за страхотен филм...
или поп песен, която винаги сте харесвал--
без никакъв спомен как всичко това се е случило...
И при всеки случай на недоволство...
ще бъдете посетен от техническа поддръжка.
Всичко това е просто зад ъгъла.
Вдругиден, друга глава започва отначало.
Жив сън.
Обещанието на Удължаване на Живота към вас.
Живот, част втора.
Жив сън.
"Смъртта ви ще бъде изтрита от вашата памет."
Изглежда, че съм пропуснал това в "САЩ Днес".
Сън.
Ами ако е имало грешка?
Ами ако сънят се е превърнал в кошмар?
Разбира се, вашето подсъзнание винаги може да ви прави номера.
Подсъзнанието е нещо много силно.
Подписа ли договор с тези хора, Дейвид?
Но това е сериозен бизнес.
Светлата Мечта си струва риска.
И какво е всеки живот, ако не преследване на мечта?
Мечтата за мир...
мечтата за постижение...
мечтата да чуеш някого да казва тези думи...
когато наистина иска да ги каже.
Обичам те, Дейвид.
Обичам те.
Без блуждаене, Дейвид.
Повечето от нас живеем целия си живот...
без нито едно приключение, което да наречем наше.
Трудно е за разбиране.
Но се смееха на Жул Верн също.
Това...
е революция...
на ума.
Искам да се събудя!
Техническа поддръжка!
Хей! Лице!
Това е кошмар!
Техническа поддръжка!
Дейвид Еймс.
Мисля, че е време да ти обясня за какво точно стана въпрос.
Аз съм Едмънд Вентура от Оейзис Проджект.
Някогашното Удължаване на Живота, УЖ.
- Техническа поддръжка. - Да.
Да, аз съм твоята техническа поддръжка...
и ние за първи път се срещнахме преди 150 години.
О, по дяволите.
Ти ми продаде Светлата Мечта.
Какво, по дяволите, се случи?
Опитах се да те предупредя в бара.
Казах ти, че трябва да упражняваш контрол, че всичко зависи от ума ти.
Всичко това...
е твое творение.
И сега се насочваме към твоя истински момент на избор.
Истински момент на избор?
Да.
Кога започна Светлата Мечта?
Спомняш ли си деня, когато отиде на дискотека?
Ще се видим скоро.
Онази нощ, след като София си тръгна и ти заспа на тротоара...
това беше моментът, който ти избра за снадката.
- Снадката? - Снадката.
Краят на твоя истински живот и началото на Светлата Мечта на УЖ.
Снадка на много, много години, които минаха...
Когато ти беше замразен и сънуваше.
От момента, в който се събуди на онази улица...
нища вече не беше реално в традиционния смисъл.
Отвори очи.
Твоята Светла Мечта се контролира от Удължаване на Живота...
и група от експерти, които проследяват всяка твоя мисъл...
дори и в този момент.
Прости ми. Побърквам те.
Не съм голям фен на височините.
Знам.
Ние изтрихме какво наистина се случи от твоята памет.
- Изтрихте? - Заменихме.
С по-добър живот...
под тези...
красиви, наподобяващи на Моне, небеса.
Любимите на майка ми.
По-добър живот, защото ти имаше София.
Ти извая своята Светла Мечта от иконографията на своята младост.
Обложка на албум, която някога те е развълнувала.
Обложка на албум?
Има някои неща...
за които още не си дорасла, за да можеш да ги разбереш.
Филм, който си гледал някога, който ти показва как може да изглежда един баща...
или една любов.
Това беше една добросърдечна жена...
индивид...
който беше повече от теб.
Ти много бегло я познаваше в реалния живот, но в твоята Светла Мечта...
тя беше твоя спасител.
Какво се случи в моя реален живот? Нещо се случи.
Какво изтрихте?
Наистина ли искаш да знаеш?
Кажи ми всичко.
На сутринта след дискотеката, ти се събуди на онази улица...
все още жив и самотен.
Стана и си отиде.
Никога повече не видя София.
Аз не убих София.
Ти води борба с борда за контрол над компанията...
и накрая Томас Тип, приятелят на баща ти...
човекът, чиято работа ти спаси...
успя да върне компанията в твой контрол.
Томи.
Но тогава...
някой умря.
Копнееше за София.
Изолира се от света в продължение на месеци.
Беше сам.
Не можеше да издържаш болката повече, главоболията.
Ти едва функционираше.
Намерих те в Интернет.
Подписах договор с теб, и после--
Спомням си.
Някой умря.
Това бях аз.
И един ден в края на Декември...
ти ни се даде.
Ти сега си в преустановено състояние.
Твоят приятел, Брайън Шелби направи тридневен помен в стария ти дом.
Той беше истински приятел.
Липсваше им, Дейвид.
София беше тази, която никога не можа да се възстанови напълно.
Тя беше тази, която някак си те познаваше най-добре...
и както ти, така и тя, никога не забрави онази нощ...
в която истинската любов изглеждаше възможна.
Последствията, Дейвид.
Това са малките неща.
Малките неща.
Няма нищо по-голямо, нали?
Подсъзнанието ти, наистина, създаде проблеми.
Твоят сън се превърна в кошмар.
Проблемът беше отстранен.
Значи, всичко, което трябва да направя е да си представя нещо.
Например, ако искам...
МакКейб да се върне точно сега--
Чуй ме.
Тези хора са опасни.
В беда сме. Трябва да се махнем от този покрив веднага.
Сега сме на пауза...
и ти предстои да се завърнеш към своята Светла Мечта.
С всички подобрения...
няма да помниш нищо от това...
нито пък ще плащаш нещо за техническа поддръжка.
Сега е момента ти на избор.
Можеш да се завърнеш към своята Светла Мечта и да живееш прекрасен живот...
със София или която си пожелаеш...
или можеш да избереш светът там.
"Светът там."
И можете да ми върнете...
точно като кучето Бени?
Да.
Точно като кучето Бени.
Лицето и тялото ти могат да бъдат поправени сега, разбира се.
Но нещата са много различни сега...
и финансите ти няма да се задържат дълго.
Групата ти от наблюдатели те чака да избереш.
Няма гаранции...
но помни...
дори и в бъдещето...
сладкото не е така сладко...
без горчивото.
Как се събуждам?
Решението е твое.
И аз избрах този сценарий, нали?
Да, да се изправиш лице в лице с последния си останал страх от височини.
Дейвид, не го слушай.
Ти беше тук. Това са Седемте Джуджета. Всичко е нагласено!
Не можеш да му се довериш.
Не се притеснявай за него, Дейвид. Този човек е твое творение.
Природна даденост му е да се бори за съществуването си, но той не е реален.
Аз съм реален.
Имам две дъщери...
и ти го знаеш.
Как са техните имена?
Аз съм реален.
Това не може да е бъдещето!
Нали?
Сбогом.
Това беше едно брилянтно пътешествие на самосъбуждане.
И сега просто трябва да се запиташ--
Какво е щастието за теб, Дейвид?
Искам да живея истински живот.
Не искам да сънувам повече.
Някакви последни желания?
Нека те там горе прочетат мислите ми.
Желая ти всичко най-хубаво, Дейвид.
Погледни ни.
Аз съм замразен, а ти си мъртва.
И те обичам.
Проблем е.
Загубих те, когато се качих в онази кола.
Съжалявам.
Спомняш ли си какво ми каза веднъж?
Че всяка отминаваща минута...
е потенциален шанс да преобърнеш целия си живот.
Ще те намеря отново.
Ще те видя в друг живот...
когато и двамата сме котки.
Отпусни се, Дейвид.
Отвори очи.