НЕПРОСТИМО
Тя бе приятна млада жена и бъдещето бе пред нея.
Затова майка й бе сломена, че тя се омъжи за Уилям Мъни -
известен крадец и убиец, ужасно лош и избухлив по характер.
Тя умря не от ръката му, както очакваше майка й,
а от шарка през 1878 г.
БИГ УИСКИ, УАЙОМИНГ, 1880 г.
"БИЛЯРДА" Е НА ГОРНИЯ ЕТАЖ
Не, моля те! Недей!
Дейви! Ела бързо, приятел!
Ще те дамгосам като крава, кучко!
Дръж я тая кучка!
Дръж я или ще й отрежа циците!
Много ти беше смешно, а?!
Кльощав! Вземи си пистолета!
Слизай от нея, каубой!
Не искат да го уредиш мирно, а?
Нали го знаеш Кльощата. Иска да ги застреля.
Викам му: "Не може така!", а той: "Доведи Малкия Бил!".
Казвам му, че спиш, ама той не ще да знае.
Рече, че след малко ще ги гръмне.
Тя ще умре ли?
Ще оживее.
Не е откраднала нищо, дори не е докоснала кесията му.
Като му видяла дребния пишок, се разкискала, това е.
Без да иска.
Обеси ги, Малък Бил.
Иди ми донеси бича.
След туй, което сториха, ще се отърват само с бича?!
Това не е леко наказание, Алис. - Но стореното...
Алис! Дръж си устата!
Бичуване няма да уреди въпроса. - Така ли?
Ето договорът между мен и Дилайла, нарязаната проститутка.
Докарах я от Бостън, платих й разноските.
Според договора съм инвестирал капитал в нея.
Значи е твоя стока? - Повредена стока.
Все едно аз да резна сухожилията на някое тяхно пони.
Мислиш, че вече никой няма да иска да я чука?
Точно така. Или поне няма да плати за това.
Никой не плаща добри пари за обезобразена проститутка!
Вие сте от ранчото "Т". Имате ли собствени коне?
Да, аз имам четири.
Моите са шест.
Нали не искате процес и разправии?
Не, сър. - Добре.
Ти си я нарязал.
Наесен ще докараш пет коня на Кльощавия.
Пет?!
А ти ще докараш два.
Ще го направите, ясно ли е? - Да, сър.
Бичът.
Май вече няма да трябва.
Казвам ви, ако до пролетта Кльощавия не получи конете,
ще ви намеря! - Няма дори да ги бичуваш?!
Нали ги глобих, Алис.
Кльощата ще получи конете и с това всичко свършва?!
Не е честно, Малък Бил! Въобще не е честно!
Не видя ли достатъчно кръв тази вечер?!
Да му се не види, Алис!
Те не са скитници, бандити или злодеи.
Просто са работни момчета, които са сглупили.
Ако не им беше за пръв път... - Като на проститутките?
Погрижи се за Дилайла.
Върви.
Имам 85 долара. - Не знам...
Щом на Дилайла й е все едно, защо ние да се ядосваме?
Това, че тия вонящи глупаци ни яздят като кобили не значи,
че трябва да се оставяме и да ни дамгосват!
Може и да сме проститутки, ала не сме животни!
112 долара, повече нямам.
А ти, Фейт?
200.
240 долара.
Бре, откъде толкова?
Да не си правила специалитет на Кльощата?
Тя се засмя!
С парите на Кейт, Силки, Малката Сю и моите...
Не са достатъчно.
Може би още не.
Хич не ми приличаш на хладнокръвен наемен убиец.
Какво каза?
Ти трябва да си г-н Уилям Мъни.
Бъркаш ме с някой друг.
Онзи, дето застреля Чарли Пепър в Лейк Каунти.
Тате, тате! - Какво, синко?
Още два шопара ги е тръшнала треската!
Ти го застреля, нали? Убил си Уилям Харви
и си обрал оня влак по Мисури? - Чакай малко!
Сине, раздели онези шопари там. Пени, помогни на брат си.
Този също е болен!
Да поговорим вътре.
Значи ти си племенник на Пит Сатау?
А аз реших, че си дошъл да ме убиеш за някое старо прегрешение.
Можех да го направя, и то много лесно.
Сигурно е тъй.
Както казах, хич не ми приличаш на зъл наемен убиец.
Може и да не съм.
Чичо Пит разправяше, че си най-ужасният кучи син на света.
И че ако търся партньор за убийство, ти си най-гадният.
В смисъл, най-добрият.
Защото си бил студен като лед, без нерви, без страх.
Тъй ли е казал Пит? - Точно тъй.
Аз самият съм убиец, ама не съм убивал колкото теб, млад съм още.
Наричат ме Скофилд Хлапето.
Защо? Да не си от Скофилд?
Не, заради пистолета ми - Смит и Уесън, модел "Скофилд".
Е, Уил, какво ще кажеш? - За кое?
Да направим задруга.
Отивам на север през Ниобрара към Уайоминг.
Да убия двама пакостливи каубои.
И защо? - Нарязали една жена по лицето.
Изболи й очите, отсекли й ушите. Дори гърдите й отрязали!
Мили Боже!
Има 1000 долара награда, Уил. По 500 на човек.
Тате...
Не мога ги мръдна тия проклети прасета!
Без ругатни! Направи каквото можеш, после се измий.
Вече съм друг човек, Хлапе.
Навремето убивах най-вече като бях пиян.
Не съм близнал и капка от 10 години насам.
Жена ми ме излекува...
От пиенето и лошотията.
Ама не ми се виждаш много богат.
С твоя дял можеш да й купиш нова рокля.
Като ги убием, ще й купиш...
Тя почина. - Какво?
Три години ще станат вече.
Не казвай на никого за наградата.
Не искам съперници.
Тук и без това не идва никой.
Е, ако решиш друго, можеш да ме настигнеш.
Ще яздя на запад към жп-линията, а оттам на север към Уайоминг.
Хайде да оправим тия шопари.
Тате!
Ония двата. Май и те имат треска.
Доста се забавихте.
Още няколко дни и щях да повикам шерифа.
Какво ще кажете?
Реката беше придошла. Не можехме да я прекосим.
Сигурно! Закарайте конете в конюшнята.
Този го закарай отзад.
Това се вика красив кон!
Дадох ти двата. Този тук не е за теб.
Ще видим тая работа.
Копелета! Вън от града! Ненормални кучи синове!
Да не си се върнал, касапино!
Тази кобила...
... доведох я за жената, която наряза съдружникът ми.
Тя е най-хубавата.
По-хубава от ония, които му дадох.
Може да я продаде или каквото ще.
Кобила?!
Лицето й не става за нищо, а ти й водиш някаква кранта?
Не е кранта! - Разкарай се оттук!
Не ни трябват подаянията ви!
Махайте се от града и да не сте се върнали повече!
Вярно ли е, че татко е убивал хора?
КЛАУДИЯ ФЕДЪРС МЪНИ
ПОЧИНАЛА НА 6 АВГУСТ, 1878 НА 29 ГОДИНИ
На мама много й харесаха цветята, които й занесох.
Тя вече не става за езда, тате. Отвикнала е.
Грижи се за сестра си, сине.
Ако трябва, заколи една-две кокошки
и дръж болните шопари отделно.
Ако имате проблеми, идете при Сали, жената на Нед Лоугън.
И аз съм отвикнал от седлото.
Сега кобилата ми го връща заради греховете в младостта ми.
Преди да срещна скъпата ви починала майчица,
бях порочен и се отнасях лошо към животните.
Тази кобила и шопарите...
... сега ме наказват за жестокостта ми.
Навремето много ругаех и биех коне като този,
но майка ви ми отвори очите какъв грешник съм бил.
Ще се върна след 2 седмици.
Духът на скъпата ви майчица ще ви закриля.
Откъде взехте парите? - Нямаме пари!
А какво казвате на клиентите? - Лъжем ги!
Лъжете ги?
Ами ако някой дойде да прибере тая награда?
Ще му пуснете хиляда пъти ли?!
Хората, които ще дойдат за хилядарката,
хич не ги интересува, че я нямате!
И няма само да ви резнат по лицето!
Кокошки такива! Глупави кучки!
Мамка му! Проклятие!
Пръста ли си удари?
Здрасти, Кльоща. Не те усетих.
Харесва ли ти?
Чух, че сам си правил покрива.
Покрива ли? Че аз почти цялата къща построих сам!
Момчето на Робъртсови ми караше материал, но само толкова.
Какви са тия дърва?
Строя си веранда, за да седя вечер на нея,
да си пуша лулата, да пия кафе и да гледам залеза.
Само да видиш къщата ли идваш? - Моите проститутки...
Изчукаха де-що каубой мина през града за последните 2 седмици.
Да му се не види!
Има богаташи, натрупали състояния от железници и говеда,
но ти ще си първият, забогатял от публичен дом!
Да, ама докато чукали всеки, му разправяли,
че ще платят 1000 долара на оня,
който убие двете момчета, дето нарязаха Дилайла.
Тия каубои карат говеда към Канзас и Шайен, нали?
И цяла седмица им разправят? - Аз самият разбрах едва снощи.
Мълвата досега сигурно е плъзнала чак до Тексас.
Е, едва ли някой ще се довлече чак от Тексас.
Наистина ли имат толкова пари?
Жените умеят да лъжат. Питам къде са парите - нямали!
Но петте заедно биха могли да ги съберат. Възможно е.
Толкова много?
Можеш да прогониш ония двамата от града.
Мога да прогоня и проститутките ти.
Те сигурно и така ще избягат.
Не, ще си стоят във фермата "Т", близо до приятелите си.
А може и никой да не дойде за наградата.
Трябва да вървя. Къщата ти много ми хареса.
Да ме вземат мътните! Това е Уил!
Здрасти, Уил. Влез вътре на сянка.
Сали, погрижи се за коня му.
Какво правиш тук? - Рекох да те навестя.
Уил, нали вече не сме лоши хора?
Фермери сме.
Лесно ще е да ги убием, освен ако не отидат в Тексас.
От колко години не си стрелял по човек? От десет?
Единайсет.
И щяло да е лесно?
Хич не беше лесно още на времето.
Пък и тогава бяхме млади и кръвта ни кипеше.
Ако имаше да им мъстиш за нещо, щях да те разбера.
И преди сме убивали за пари, Нед.
Така поне си мислехме.
И какво са направили тия двамата? Мамели на карти?
Крали говеда? Или наплюли някой богаташ?
Нарязали са една жена.
Насекли й лицето, изболи й очите,
отрязали й пръстите и гърдите.
Май всичко освен оная й работа.
Да му се не види!
Явно са си заслужили смъртта.
Но, разбира се, Уил,
ако Клаудия беше жива, нямаше да се хванеш с това.
Ще нагледаш ли децата ми другата седмица?
Трябва да отделят едни шопари.
Колко време няма да те има?
Към две седмици, мисля.
А това Хлапе що за човек е?
Ще делим ли на три?
Виждам, че още пазиш пушката си "Спенсър".
И все още мога да уцеля летяща птица в окото.
Божичко, Уил!
Той сигурно се движи бързо.
Мисля, че утре ще го настигнем.
Привикнал съм към леглото си. Ще ми липсва.
На мен и други неща ще ми липсват.
Извинявай, Уил. - Не се коси, няма нищо.
Май не й хареса много, че тръгна с мен.
Сали ли? - Изгледа ме лошо.
Нали знаеш, Сали е индианка, а те не преливат от любезност.
Не я виня.
Нямам намерение да я одумвам.
Тя ме знае какъв бях едно време.
Знае какъв непрокопсан негодник бях.
Едва ли мисли, че съм се променил.
Не разбира, че вече не съм такъв.
Нали ги знаеш жените... - Наистина не съм същият, Нед.
Клаудия ме вкара в пътя. Излекува ме от пиянството.
Това, че ще убия някого,
не значи, че ще се върна към стария си живот.
Просто ми трябват парите.
Да могат децата ми да започнат на чисто.
Помниш ли оня говедар, дето го гръмнах в устата
и зъбите му изхвръкнаха през тила му?
Сегиз-тогиз се сещам за него.
Не бе сторил нещо, заради което да си е заслужил смъртта.
Поне не можах да се сетя, като изтрезнях.
Е, тогава ти беше побъркан кучи син, Уил.
Никой не ме харесваше.
Всички си мислеха, че ще ги гръмна ей тъй, от лошотия.
Но вече не си такъв.
Орела ме мразеше в червата.
Бонапарт и той не ме харесваше.
Нито пък Куинси, мисля аз.
Куинси все беше нащрек.
Страх го беше.
Както казах, ти вече не си такъв.
Точно така. Сега съм обикновен човек.
Не съм по-различен от който и да било. Вече не.
Кой ли кучи син го е прострелял?
Някой от проклетите англичани. - Не, сър.
Опитът за убийство е извършен от човек с френско потекло.
Без да се засягате,
но французите са известни като народ от убийци,
които не могат да стрелят точно.
Ако тук има французи, те, разбира се, са изключение.
Тук пише, че е бил някой си Гито.
Съвсем като английско име ми звучи!
Отново не се засягайте,
но мисля, че тази страна трябва да си избере
крал или кралица, вместо президент.
Човек ще се позамисли, преди да стреля по крал или кралица.
Величието на кралската особа, нали разбирате.
Може и да не искате да ни засегнете, сър,
но го правите доста успешно!
На тази страна не й трябват никакви кралици!
Като чуя за кралици... - Млъкни, Джо!
Какво ти става? Тоя тук...
Може тоя тук да е Англичанина Боб.
Работи за железницата и гърми китайци.
Може би чака някой каубой
да се хване за револвера, та да го застреля.
Така ли е, господине?
Наистина ли сте Англичанина Боб?
Фазани.
Да постреляме по фазани. Десет изстрела на всеки.
И да кажем... по долар на фазан.
Аз ще стрелям в чест на кралицата, а вие...
... за когото си пожелаете.
Осем за мен и един за вас. Това прави 7 американски долара.
Доста добре стреляте...
... за проклет англичанин.
Несъмнено стрелбата ви се влоши от мъка...
... по ранения ви президент.
Климатът е виновен. Той и ужасно дългите разстояния.
За кое?
За това хората да стрелят по висшестоящите.
Доста дива страна.
Стрелят вече по втори президент за 20 години.
Нецивилизовано е да стреляш по влиятелни личности.
Благодаря ви.
Извинете ме, господа.
Законът изисква да предадете всички оръжия на властите
по време на вашия престой.
На властите?
Уверявам ви, че нито аз, нито спътникът ми носим оръжия.
Разчитаме на добротата на нашите ближни
и на търпението на влечугите.
Друг път бил невъоръжен!
Голяма жега!
Ако ще ме застрелят, по-добре да е горещо, а не студено.
Всичко ме боли повече, когато е студено.
Ако си удариш пръста... - Млъкни, шишко!
Казах само... - Клайд се върна!
Води ли Малкия Бил? - Не.
Почистихте ли ми "Ремингтън"-а? - Почистен и зареден!
Къде е Малкия Бил, за Бога?
Строи си проклетата веранда! - Строи си верандата?!
Ако те застрелят, какво искаш да е времето, топло или студено?
Няма да ме застрелят.
Той ще дойде ли? - Разбира се, че ще дойде.
Току-що го заредих.
Винаги сам си зареждам оръжията за стрелба.
Какво каза? - Малкия Бил рече,
че си строи верандата. Виждали ли сте я?
Беше си зареден! Имаш 3 пистолета, а само една ръка!
Не искам да ме убият, задето са ми свършили куршумите!
Тая веранда няма и един прав ъгъл.
То и цялата къща е такава.
Той е най-лошият дърводелец, който съм виждал.
И нищо ли не каза? - Попита как изглеждат.
Може и да е куражлия, ама за дърводелец не става.
Може и да не е чак такъв куражлия.
Изглеждаше ли уплашен?
Малкия Бил? Да е уплашен?
Никога не се е стрелял с такива като тези. Убийци.
Малкия Бил идва от Канзас и Тексас, момчета.
А в тамошните градове не си поплюват.
Само се чудех.
Всеки може да се уплаши.
Не беше уплашен, момчета.
Само не става за дърводелец.
Кралската особа има достойнство, което пък възпира убийците.
Ако насочиш пистолет срещу кралица,
ръцете ти ще треперят, сякаш си парализиран.
Аз не бих насочил пистолет срещу когото и да е.
Това винаги е мъдро решение.
Но ако го направите, уверявам ви,
че видът на кралската особа ще ви откаже да проливате кръв.
Ще изпитате, как да се изразя,
страхопочитание.
Президентът, от друга страна...
Че защо да не застреляте някой президент?
Задръжте рестото.
Я ми кажете пак за тази Алис Ягодката.
По улицата към бирарията на Грийли и салона за билярд.
Кажете, че искате да изиграете един билярд.
Макар че всъщност не ми се играе?
Няма значение. През 1878-а нацепиха билярда за подпалки.
Добре. Разбирам.
Г-н Бошамп, мисля, че чаша чай...
Здравей, Боб.
Момчета, запознайте се с Англичанина Боб.
Хиляди дяволи!
Доста време мина. Да не са ти свършили китайците?
Малкия Бил. Мислех, че си мъртъв.
Обръснал си брадата си.
Много попиваше яденето.
Аз пък чух, че си паднал от коня си. Пиян, разбира се.
И че си си счупил врата.
И аз я чух тая история, Боб.
Дори по едно време и аз се мислех за мъртъв.
Но после разбрах, че просто съм в Небраска.
Кой е този? - У.У. Бошамп.
Това е Малкия Бил Дагет. И приятелите му, разбира се.
Шерифът от Нютън, Хейс и Абилин?
Самият той.
И вие ли работите за железницата?
Не, аз пиша. Пиша... - Писма?
Книги, Бил. Книги.
Всъщност, той е моят биограф.
На ваше място не бих го направил.
Това е само една книга. - Книга, а?
Значи вие, момчета, можете да четете.
Значи сте видели табелите, където пише,
че трябва да предадете оръжията си.
Но както сте казали на Анди, вие не сте въоръжени, нали?
Е, не точно, Бил. Имам Колт "Пийсмейкър".
Но това не те притеснява, нали? Ако не го виждаш.
Или още по-добре, ако не го чуваш.
Притеснява ме, Боб.
Не обичам из града да се върви с оръжие.
Много внимавай с него, синко.
Провери какви книги носи г-н Бошамп.
И гледай да не се намокриш.
Истина било. Носи само работи за писане и тази книга.
"ДУКЪТ НА СМЪРТТА"
"Духачът на смъртта"? - Дук.
Дукът, Бил.
Приятен ден, господа.
Ще взема и 32-калибровия, Боб.
Не, Малък Бил.
Така ме хвърляш в ръцете на враговете ми.
Врагове?
Пак ли си плещил за кралицата? Или за Деня на независимостта?
Сигурно си мислиш, че те ритам, Боб.
Но не е така!
Всъщност разяснявам. Ясно ли е?!
Разяснявам на всички злодеи в Канзас!
И на всички злодеи в Мисури!
И на всички злодеи в Шайен!
Курвите нямат никакво злато!
А дори и да имаха, на никой няма да му се ще да го спечели!
Какво сте зяпнали?! Разотивайте се!
Гледайте си работата!