- Точно така. - Кейл, ние сме по средата на нищото.
Само ние двамата сме и, а да... нямаме кораб.
- Имаме кораб. - Наистина?
- Бих искала да видя този кораб.
Провери това.
- О, не. - О, да.
Е, било е голяма къща, но не мисля, че ще полети.
Все още я има йонната вакуумна машина. Никога не се пресушават изразходват.
- Това нещо е развалина. - Мога да го поправя, но мислиш ли...
Не се тревожи. Мога да го управлявам.
Добре, защото вчера се разбихме.
10, 9,
8, 7,
- 6, 5, - Готови сме за тръгване.
- Да се надяваме, че ще запали. - 4, 3,
- 2, - Ще запали.
- 1, 0. - Точно така.
- Ще тръгне.
Бих се облегнал, ако бях на твое място.
- Да изляза ли да бутам?
- Казах ти. - Добре. Ти си свърши работата. Сега ме остави да си върша моята.
Тези сблъсквания продължават да ни бавят.
- И къде е? - Скенерите ми отчитат изобилие от нищо.
Просто го намери! Гуун, сигурен ли си за картата?
Даваш карта. Следвам карта. Какво повече може да направи Гуун?
- Ако на Професор Хлопа Му Дъската успее да ни заведе аз ще си... - Почакайте!
- Какво е? - Кораб. На три кека източно.
- Дреджи? - Не, човешки кораб, който се командва от забранената зона. Бързо.
- Колко бързо? - Трябваше да кажа безразсъдно бързо.
- Акима. - Добре!
Акима. Кейл. Правя връзка.
Никаква връзка. Просто ги следвай.
Добре. Следвам, но очертавам нов маршрут през по-безопасния квадрант.
- Ако...
- Ще ги следваме,
и ще се движим тихо.
Отраженията развалят отчитанията ми.
Акима, мисля, че се приближаваме.
- Кейл! Това е Корсо.
- Точно зад нас е. - Какво?
Трябва да му се измъкнем.
- Никога няма да хи намерим там. - Влизаме.
- Стит, къде са те? - Не мога да ги отчета.
Има твърде много лед, твърде много смущения, капитане.
- Капитане.
Топлинна следа. Виждам ги!
- Къде са? - Зад нас!
- Не!
Къде е?
Не знам.
- Какво? - Открихме ги, капитане.
Няма вече топлинни следи. Всичко изчезна.
Докато не направят те нещо, оставаме тук.
- Измъкват се, мисля. - Сега ще ги хванем.
- Не мога да мръдна. Ще ни видят. - Може би точно това искаме.
Следа! Да, те са точно пред нас.
Няма да минеш през мен, хлапе.
- Там, капитане! - Точно така, Кейл. Продължавай насам.
По-близо. Приближават се!
Ето я, капитане.
Не, там, капитане.
Кой от двата?
Вижте! Сега са зад нас!
- Пригответе лазерите! - Заемам се!
Трябва ни един точен изстрел. Не ги изпускай.
- Лед! Обърни! - Няма начин.
- Не можем да минем никога. - Нямаме избор.
- Акима... - Да, Кейл?
- Вдигни! - Млъкни!
Нека не го правим повече.
Почакай. Виж там.
Акима, обърни. Обърни!
Това е.
Виждал ли си някога нещо подобно?
Веднъж.
- Какво търсим? - Този кораб ще ни помогне да спасим човечеството.
- Какво точно търсим? - Не е ключ.
ДНК код.
"Мамал. Турсиопс трункатус. "
Делфина с нос като бутилка.
Това са животни... или ще бъдат такива.
" Леопард. Папилио Глакус. "
Пеперуда с опашка на лястовица. Всичко е тук.
- Кейл? - Тук съм!
Виж това.
Татко.
Никога не бих могла да направя нещо подобно когато съм била на тази възраст.
- Чудя се от кого ли си го наследил?
- Титан. Бързо. - Готови за тръгване, капитане.
Вие двамата оставате тук. Приид и аз можем да се справим.
- Не... ето. Ползвайте това, ако имате някакви проблеми.
Не.
Тези двамата стават проблемни.
- Трябва да се погрижим.
Аз съм една крачка пред теб.
- Гледай кораба. Винаги гледай кораба. - Има нещо гнило.
- Искам да си ходя! - Капитана каза да останем.
Точно на капитана не вярвам.
Знаеш ли, може да си прав. Хайде.
- Стет е.
- Стит, Гуун при теб ли е? - Да.
- Тогава му каци сбогом от мен, нали? - Какво?
- Гуун!
- Знаех си! Знаех си! - Махни се от там!
- Кейл. Ако слушаш това съобщение... - Татко?
Ако слушаш това съобщение, значи съм умрял преди да те открия.
Надявам се да ми простиш...
за това, че наруших обещанието си да се видим отново.
Какво ли не бих дал да те видя сега.
Не мога да променя миналото, Кейл, но се надявам да мога да ти дам бъдеще.
Този кораб има възможността да създаде планета,
да създаде нов дом.
Пръстена ти ще задейства поредица от преобразувания,
но силовите клетки на Титан са изразходвани при бягството.
- Неспособни са да снабдят трансформацията.
Зависи от теб дали ще възобновиш силата им.
След това, процедурата е проста.
- Винаги е говорил прекалено много.
Корсо, не прави това. Този кораб е всичко, което имаме. Това нищо ли не означава за теб?
Съжалявам, хлапе. Човек се променя.
- Виж. Дреджите... - Ето, не можеш да се биеш с Дреджите.
Никой не може. Те са чиста енергия.
Проумей го, Кейл. Ти загуби.
- Всъщност, всички вие.
Капитане, ако не възразявате да облекчите ръката си от оръжието...
- Ти гръбначна котко... - Уча се от най-добрите.
Но не беше само заради парите, които Дреджите предлагаха.
Самият здрав план ме заинтригува.
Ще ме пуснат да живея при условие, че ви убия всичките преди да са дошли.
Ще дойдат скоро.
- Гуун?
- Гуун!
- Добре ли си? - Готов съм за работа.
- Гуун. - Само малко ще си подремна...
защото толкова много ми се спи.
- Прийд, не можеш да вярваш на Дреджите. - Акима.
О, спри! Няма нищо по-досадно от геройства в последната минута!
- Капитане?
- Криеница ли е това? Или ще си играем на...
намери и унищожи!
- Прийд!
- Дай ми пръстена. - Няма да ме застреляш, хлапе.
- Кейл!
Дръж се!
Можеш да ме пуснеш, хлапе. Няма да те обвиня.
Не! Няма да те пусна!
- Корсо!
- Кейл! Дреджите!
- Добре ли си?
- Да.
- Да не се паникьосваме. - Трябва да се измъкнем от тук преди Дреджите да са дошли.
- Не, трябва да останем точно тук. - Точно тук след малко всичко ще е унищожено.
- Това може и да е добре. Чакай. - Хайде, Кейл!
Чакай. Можем да го накараме да заработи.
- Какво каза Корсо за Дреджите? - Че не можеш да ги победиш.
Точно така! Защото те са чиста енергия.
Ако мога да пренасоча системата, за да използвам енергията на Дреджите, това ще задейства реактора.
Енергийните запаси са свързани с тези на верижния ел. включвател и така ще стане.
- Да! - Сигурен ли си, че ще стане?
Хайде! Мога да го направя!
Трябва да изляза от вън. Можете ли ти и Стит да ме прикривате? Трябва ми съвсем малко време.
- Колко? - Няколко часа!
А какво можеш да направиш за няколко минути?
- Идват. - Не и ако помогна.
- Кейл, там си като седяща патица. - Добре съм.
- Хайде!
- Фантастично. Останаха ми само две оръжия. - Хайде да ги понамалим.
- Акима, не мога да ги разтреса. - Улучих го.
Аз съм вън!
Да го направим!
- Момчета, беше забавно. - Малко помощ, Акима!
- Кейл!
Наспах се!
- Гуун! - Кой е татенцето?
Гуун е татенцето!
О, не!
- Кейл, добре ли си? - Закотвен съм.
- Стит, кой е навън с Кейл?
- Здрасти, хлапе. - Това е Корсо!
Никога няма да имаш по-добра възможност, Корсо.
Може би можем да ги победим, въпреки всичко.
Тръгвай. Ще те прикривам.
Да, добре.
- Страхотно.
- Пържете се, Дреджи!
Тръгват си.
Имаме проблем.
Давай. Прибират се при кораба майка.
- Но включвателя! - Кейл, тя се приготвя да стреля!
- Не можеш да останеш тук. - Аз ще се погрижа, така че тръгвай.
Продължавай. Махай се от тук.
Кейл, къде си?
Върви. Така е по-добре.
Ето ги връщат се.
Хайде. По-бързо.
Хайде. Хайде.
Това е невероятно.
Знам.
Как ще я наречеш?
Мисля да я нарека... Боб.
- Боб? - Не ти ли харесва " Боб"?
Не можеш да наречеш планета " Боб."
Значи сега ти си шефа. Ти си царя на Боб.
- Е, не, но... - Какво?
Не можеш ли да я наречеш просто Земя?
Никой не е казал, че ти ще живееш на Боб.
Никога няма...
да я наричам така.