Няма да успея, R2.
Няма да се справя сам.
Йода винаги ще е с теб.
Оби Уан?
Защо не ми каза? Каза, че Вейдър е убил баща ми!
Баща ти бе съблазнен от Тъмната страна на Силата.
От Анакин Скайуокър той се превърна в Дарт Вейдър.
Когато това стана, твоят истински баща умря.
От моята гледна точка аз ти казах истината.
Гледна точка?!
Ще откриеш, че много истини
зависят от гледната ни точка.
Анакин бе добър приятел.
Когато се запознахме, баща ти бе отличен пилот,
но Силата у него бе огромна.
Заех се лично да го обуча за джедай.
Мислех, че ще успея да се справя, но сгреших.
У него все още има добро.
Той е повече машина, отколкото човек. Една зла машина!
Не мога да го направя, Бен.
Не можеш да избягаш от съдбата. Ще се изправиш срещу Вейдър.
Не мога да убия баща си!
Значи императорът вече е победил.
Ти беше нашата надежда.
Йода каза, че има и друг.
Твоята сестра-близначка.
Но аз нямам сестра.
За да ви спасим от императора, ние ви скрихме от баща ви.
Императорът добре знаеше,
че децата на Анакин са огромна заплаха за него.
Поради тази причина ти не познаваш сестра си.
Лея! Тя е моята сестра!
Инстинктът ти те води добре.
Погреби чувствата си, Люк!
Те са благородни, но може да помогнат на императора.
Я виж ти! Генерал, а?!
Явно някой им е разказал за битката при Танаб.
Само казах, че си добър пилот.
Не знаех, че търсят водач за тази безумна атака.
Учудвам се, че не са поканили теб. - Може и да са ме поканили,
но аз не съм луд. Ти си падаш по отговорностите.
Императорът направи грешка. Време е да атакуваме.
Ботанските шпиони разкриха къде се намира новата станция.
Знаем също, че оръжията й все още не са в действие.
Имперската флота е разпръсната из цялата галактика.
Станцията е незащитена. И най-важното от всичко -
разбрахме, че лично императорът се намира на Звездата на смъртта,
за да наблюдава завършването й.
Много ботанци загинаха, за да получим тази информация.
Адмирал Акбар... - Виждате, че Звездата на смъртта
е в орбита около зелената луна Ендор.
Въпреки че оръжейните й системи все още не действат,
Звездата на смъртта има силен защитен механизъм.
Тя има енергиен щит,
който се генерира на зелената луна Ендор.
Няма смисъл да атакуваме, ако не сме деактивирали щита.
Когато щитът падне, разрушителите ще обградят станцията,
а изтребителите ще трябва да ударят главния реактор.
Генерал Калрисиан ще води изтребителите.
Късмет!
Ще имаш нужда от него. - Генерал Мейдин...
Пленихме една имперска совалка.
С помощта на откраднатите секретни кодове,
ударен екип ще кацне на луната и ще унищожи генератора на щита.
Звучи опасно. - Кой ли ще води тази атака?
Готов ли е екипът, генерал Соло?
Екипът е готов, но нямам екипаж за совалката.
Да знаеш, че няма да е лесно!
Вече има един. - Бройте и мен, генерале.
И аз съм с вас.
Какво има? - Попитай ме пак друг път.
Здравейте, Хан, Чюи
Вълнуващо не е най-точната дума.
Виж...
Искам да го вземеш! Сериозно.
Задачата ти няма да е лека, а "Соколът" е най-бързият кораб.
Добре, приятелю. Знам колко обичаш този кораб.
Ще се грижа добре за него. Няма да има и драскотина.
Става ли? - Да.
Обещаваш, нали? Без драскотина! - Тръгвай, пират такъв!
Успех! - И на теб!
Загря ли я? - Да, готова е.
Совалката не е направена за уукита, Чюи
Спиш ли?
Не, но имам странното усещане, че повече няма да го видя.
Да тръгваме, генерале.
Чюи, хайде да видим как лети тоя боклук.
Готови ли сте? - Да.
Пак се започва.
Дръжте се!
Каква е волята ти, господарю?
Изпратете флотата от другата страна на Ендор.
Нека остане там, докато я повикаме.
Ами бунтовническата флота, която се събира до Сълъст?
Тя е без значение.
Скоро Бунтът ще бъде сразен, а Скайуокър ще е един от нас.
Върви на командния кораб и чакай заповедите ми, приятелю.
Да, господарю.
Ако не се хванат, ще трябва да бягаме бързо.
Моля, идентифицирайте се!
Совалка "Тидириум" иска деактивиране на енергийния щит.
Совалка "Тидириум", изпратете кодовете за достъп.
Започваме предаване.
Сега ще разберем дали тези кодове си струват парите.
Спокойно, ще стане.
Вейдър е на този кораб. - Има много командни кораби, Люк.
Не се приближавай много, но гледай да не ни заподозрат.
Не знам как! Лети си нормално.
Къде отива тази совалка?
Совалка "Тидириум", какъв е товарът и крайната ви цел?
Резервни части за зелената луна.
Знаят ли кодовете? - Кодът им е стар, но валиден.
Имах намерение да ги пусна.
Застрашавам цялата мисия. - Въобразяваш си, хлапе.
Нека бъдем оптимисти!
Да ги задържа ли? - Не.
Смятам лично да се заема с тях.
Както кажете, милорд. Пусни ги!
Не се хванаха, Чюи.
Совалка "Тидириум", щитът ще бъде свален незабавно.
Казах ви, че ще стане! Никакъв проблем.
Казах ти, че тук е опасно.
Да заобиколим ли? - Ще се забавим.
Ако ни видят, всичко свършва.
С Чюи ще се погрижим за тях. Вие стойте тук!
Но тихо! Може да има още. - Знам си аз работата.
Доведи помощ!
Супер! Хайде!
Там има още двама!
Виждам ги! Лея, почакай!
Чакайте!
Заглуши предавателите им! Средното копче!
Приближи се!
Изравни с този!
Аз ще поема тези двамата!
Генерал Соло, някой идва.
Люк!
Къде е Лея?
Не се ли върна? - Мислех, че е с теб!
Разделихме се. Да я потърсим! - Поеми командването!
Среща при генератора в 3:00 ч. - R2, ще ни трябва скенерът ти.
Знаем си работата, господарю Люк.
А ти каза, че тук било хубаво!
Престани!
Нищо няма да ти направя.
Е, май ще си остана тук.
Само дето не знам къде е това "тук".
Може би ти ще ми помогнеш.
Ела, седни!
Обещавам, че няма да те докосна.
Искаш ли нещо за ядене?
Точно така.
Хайде!
Това е шапка. Нищо няма да ти направи.
Малко си страхливичък, а?
Какво има?
Не мърдай! Хайде, ставай!
Ще я закараме в базата. - Слушам, сър.
Какво...
Хайде! Да се махаме оттук!
Казах ти да останеш на командния кораб.
Малка група бунтовници са кацнали на Ендор.
Да, знам. - Синът ми е с тях.
Сигурен ли си? - Почувствах го, господарю.
Странно! Аз не го усетих.
Надявам се, че си наясно с чувствата си, лорд Вейдър.
Напълно, господарю.
Тогава отиди на зелената луна и го чакай там.
Той ще дойде при мен?
Аз го предрекох.
Симпатията му към теб ще бъде неговата слабост.
Той ще дойде при теб, а ти ще го доведеш при мен.
Както желаете.
Люк!
О, господарю Люк...
Там има още два спидера. Открих и това.
Страхувам се, че сензорите на R2 не могат да засекат принцесата.
Дано е добре.
Какво има, Чюи?
Какво?
Нищо не разбирам. Някакво мъртво животно...
Чюи, недей!
Браво на теб!
Страхотно! Мислиш само с корема си!
Спокойно, ще се измъкнем оттук! Стигаш ли до меча ми?
Да.
Идеята не е много добра, R2. Доста е високо...
Ей! Я го насочи другаде!
Хан, недей! Ще се оправим.
Чюи, дай им арбалета си.
Главата ми!
Мили боже!
Разбираш ли какво казват? - Да, господарю Люк.
Владея повече от 6 милиона... - Какво им каза?
Мисля, че "здравейте".
Диалектът им е много примитивен и може би греша,
но те ме мислят за някакъв бог.
Ами използвай божественото си влияние и ни измъкни!
Това не е редно, генерал Соло. - Редно ли?!
Програмата ми го забранява.
Сгреших!
Той ми е стар приятел.
Имам много лошо предчувствие.
Какво каза той? - Малко ми е неудобно,
но явно вие сте основното ястие на банкета в моя чест.
Лея? - Лея!
Ваше височество!
Те са мои приятели!
Трипио, кажи им да ги освободят.
Имам странното усещане, че не те послушаха!
Трипио, кажи им, че ако не те послушат, ще се ядосаш
и ще направиш магия. - Но аз не бих могъл...
Кажи им го!
Казах ви, че няма да ми повярват, господарю Люк.
Свалете ме!
Помогнете ми!
Господарю Люк... R2...
Божичко!
Благодаря, Трипио! - Не знаех, че мога такива неща.
Принцеса Лея...
Дарт Вейдър...
Звездата на смъртта...
Оби Уан Кеноби...
Тъкмо стигах до там, R2.
Господарят Люк...
"Хилядолетният сокол"...
Вейдър... Хан Соло...
Какво става? - Не знам.
Чудесно! Вече сме част от племето.
Мечтата ми се сбъдна.
И малката помощ е помощ, Чюи.
Те ще ни покажат най-краткия път до генератора.
Далеч ли е оттук? Попитай го!
Трябват ни и провизии. И да ни върнат оръжията.
И по-бързо! Нямам време за губене.
Какво има, Люк?
Помниш ли майка си, Лея? Истинската си майка.
Почти никак. Починала е много отдавна.
Какво си спомняш? - Само образи и усещания.
Разкажи ми!
Тя беше много красива. Мила, но тъжна.
Защо ме питаш?
Аз не помня майка си.
Не я познавам.
Кажи ми какво те тревожи, Люк.
Вейдър е тук. В момента е на тази луна.
Откъде знаеш? - Усетих присъствието му.
Той също ме усеща и е дошъл за мен.
Трябва да се махна.
Докато съм тук, всички ние сме в опасност.
Трябва да отида при него. - Защо?
Той е мой баща.
Твой баща?!
Има и още нещо. Няма да ти хареса, но трябва да го чуеш.
Ако не се върна, единствената надежда е в теб.
Не говори така, Люк! Ти владееш Силата, а аз - не!
Грешиш, Лея. Ти също владееш Силата.
С времето ще се научиш да я използваш като мен.
Силата е част от нашето семейство.
Баща ми я владее.
Аз я владея.
И сестра ми също я владее.
Да, ти си моя сестра, Лея.
Зная.
Някак...
Винаги съм го знаела.
Сега разбираш защо трябва да отида. - Не!
Избягай далеч оттук, Люк!
Щом той усеща присъствието ти, махни се от тази луна.
Бих искала да дойда с теб. - Не! Ти винаги си била силна.
Но защо ще отидеш при него?
Защото у него има добро. Усетих го.
Той няма да ме предаде на императора.
Аз ще го спася.
Трябва да опитам.
Какво става тук?
Нищо. Просто искам да остана сама за малко.
Нищо ли?!
Хайде, кажи ми какво става!
Не мога да ти кажа.
А на Люк можеш да кажеш, така ли?
Аз...
Съжалявам.
Прегърни ме!
Този бунтовник се предаде.
Не вярвам да е бил сам. Разрешете да претърсим района.
Беше въоръжен само с това.
Много добре! Оставете ни насаме.
Намерете останалите и ги доведете при мен.
Слушам, милорд.
Императорът те очакваше. - Знам, татко.
Значи си приел истината.
Истината е, че Анакин Скайуокър е мой баща.
Това име вече няма никаква стойност за мен.
Това е истинското ти аз, което ти си забравил.
Знам, че у теб има добро. Императорът не го е унищожил.
Затова не можа да ме убиеш и няма да ме предадеш на императора.
Виждам, че си направил нов светлинен меч.
Обучението ти е завършено.
Ти наистина си силен, както предрече императорът.
Ела с мен!
Някога и Оби Уан говореше като теб.
Но ти не познаваш мощта на Тъмната страна.
Аз трябва да се подчиня.
Няма да се предам и ще трябва да ме убиеш.
Щом такава е съдбата ти.
Ти имаш чувства, татко. Не можеш да го направиш.
Усещам, че се бориш със себе си.
За мен е прекалено късно, синко.
Императорът ще ти покаже истинската същност на Силата.
Сега той е твоят господар.
Значи баща ми наистина е мъртъв.
Главният вход на бункера е от другата страна на площадката.
Няма да е лесно. - Спокойно.
С Чюи сме влизали в далеч по-добре охранявани места.
Какво казва?
Че има таен вход от другата страна на хълма.
Заехме позиции, адмирале. Изтребителите са готови.
Започнете броенето.
Всички да се подготвят за атака.
Спокойно! Приятелите ми ще изключат щита навреме.
Или това ще е най-кратката атака в историята.
Готови за скок в хипер-пространството!
Готови!
Заден вход, а? Браво на теб!
Има само няколко души. Няма да е трудно.
И един може да вдигне тревога. - Значи ще действаме тихо.
Господи! Принцесо Лея...
Нашият космат приятел е предприел прибързано действие.
О, не!
Дотук бяхме с изненадата.
Вижте! Спрете го!
Не беше лошо за плюшена играчка. Остана само един.
Стойте тук! Ние ще се погрижим.
Реших да останем тук!