Да, това е Дегоба.
Не, няма да размисля.
Не засичам градове и технологии, но пък гъмжи от форми на живот.
Там долу има нещо живо...
Да, безопасно е за дроиди.
Знам, знам! Уредите отказаха, не виждам нищо!
Дръж се, започвам приземяване!
Не, ти стой тук. Аз ще огледам.
R2!
R2, къде си?
R2!
Бъди по-внимателен!
R2! Натам.
R2!
О, не!
Добре ли си? Хайде...
Добре, че не си много вкусен. Имаш ли нещо счупено?
Мислиш, че идването ни е било лоша идея? Май ще се съглася.
Какво правим тук? Прилича...
Прилича на някакъв сън.
Знам ли, може би полудявам.
Да, адмирале? - Открихме "Хилядолетния сокол",
но той навлезе в астероидите... - Те не ме интересуват.
Искам кораба, а не извинения! - Да, милорд.
Ще изключа всичко освен аварийното захранване.
Боя се да попитам, но това включва ли и мен?
Не, ти ще разбереш каква е повредата на хипер-двигателя.
Възможно е този астероид да не е много стабилен.
Добре, че ни го казваш!
Чюи, включи професора в хипер-двигателя!
Понякога не разбирам хората! Аз само си върша работата...
Пусни ме!
Моля те! - Не се възбуждай де!
Капитане, вашите лапи не са достатъчни да ме възбудят!
Съжалявам, скъпа, нямаме време за друго.
Искаш ли захранване? Добре.
Да видим... Включваме щепсела.
Сега трябва да намеря този Йода, ако въобще съществува.
Странно място за един учител-джедай.
Тук ме побиват тръпки.
И все пак... ми е някак познато.
Не знам... Чувствам, че... - Чувстваш какво?
Че някой ни наблюдава!
Оръжието скрий! Зло няма да ти сторя.
Питам се, защо си тук?
Търся някого. - Търсиш? И някого откри, нали?
Така е.
Да ти помогна мога, да! - Едва ли.
Търся един велик воин.
Велик воин!
Войните не те правят велик.
Остави го! Хей!
Това е вечерята ми!
Как си станал толкова голям с подобна храна?
Не исках да кацна в тази локва, но корабът ми заседна!
А, не можеш го измъкна, значи! - Изчезвай оттам!
Можеше да го счупиш!
Не прави така!
Всичко разхвърли!
Дай ми я! - Моя е! Или не ще ви помогна!
Не искам помощта ти, а да се измъкна от тази кална дупка!
Кална дупка? Мой дом е тя!
R2, дай му я.
Моя си е! Моя!
Хайде, малкия, върви си, че ни чака работа.
Не, ще ти помогна първом! Приятеля си да намериш.
Не търся приятел, а учител-джедай.
Учител-джедай? Йода... Ти търсиш Йода!
Познаваш ли го? - При него ще те заведа.
Да, да! Но първом ще похапнем. Ела!
По-хубава храна!
Хайде, ела!
R2...
Остани да пазиш лагера.
Защо сега R2 не е тук? Сър, корабът ви има странен диалект.
Казва, че минусовият куплунг се е поляризирал.
Ще трябва да го смените. - Разбира се, че как иначе!
Вземи. И, Чюи...
Смени минусовия куплунг.
Ваше Сиятелство, само помагам! - Не ме наричай така!
Добре, Лея.
Понякога си ужасен. - Така си е.
Но и ти можеш да си по-мила. Признай, че съм ти симпатичен.
Може би, когато не се държиш като негодник.
Негодник, значи?
Харесва ми как звучи.
Престани! - С кое?
Ръцете ми са мръсни. - И моите. От какво те е страх?
Да ме е страх?
Трепериш. - Не треперя.
Харесваш ме, защото в живота ти няма много негодници.
Но аз харесвам добрите мъже. - Аз съм добър мъж.
Не си!
Сър, изолирах куплунга!
Много ти благодаря! - Моля, пак заповядайте!
Тогава ги видяхме за последно.
Ако се съди по нашите щети, сигурно са унищожени.
Не, капитане, живи са.
Искам флотът да претърсва полето, докато не ги открие!
Лорд Вейдър! - Какво има, адмирале?
Императорът ви търси.
Изтеглете кораба от астероидите, за да осъществим чиста връзка.
Каква е волята ти, господарю? - Усетих силен трус в Силата.
Аз също. - Имаме нов враг.
Младият бунтовник, който унищожи Звездата на смъртта.
Без съмнение той е потомък на Анакин Скайуокър.
Как е възможно това?
Провери чувствата си, лорд Вейдър.
И ще разбереш, че е истина. Той може да ни погуби.
Още е момче. Оби Уан вече не може да му помага.
Той владее Силата.
Синът на Скайуокър не трябва да стане джедай.
Ако го привлечем, ще стане наш могъщ съюзник.
Да, наистина...
Ще бъде ценна придобивка.
Може ли да бъде сторено?
Той или ще е с нас, или ще умре, господарю!
Защо не отидем при Йода още сега?
Търпение! И джедаите трябва да ядат.
Яж, яж, докато е горещо!
Вкусно е, нали? - Далече ли е Йода? На колко път?
Не е далеч.
Търпение, скоро ще те заведа.
Гозба от прораснали грудки.
Защо джедай да станеш искаш?
Заради баща си, най-вече. - А, баща ти...
Могъщ джедай бе той, наистина!
Откъде ще знаеш за баща ми? Дори не знаеш кой съм аз!
Само си губя времето тук!
Не мога да го уча. Търпение му липсва.
Ще се научи на търпение.
Много гняв таи, като баща си.
Нима бях по-различен, когато ме учеше?
Не е готов. - Йода!
Готов съм! Бен, мога да стана джедай! Кажи му, че...
Готов си бил, тъй ли?
От 800 години уча аз джедаите. Сам решавам кого да обуча!
Джедаят трябва да се посвети с цялата си сериозност!
А този - наблюдавам го отдавна.
Цял живот към бъдещето гледа, към хоризонта.
И никога към настоящето, към онова, което върши.
Приключения! Ха! Вълнения!
Не се стреми към туй джедаят.
Ти си безразсъден!
И аз бях такъв, ако си спомняш.
Прекалено стар е.
Прекалено възрастен за обучение. - Но съм научил много!
Ще завърши ли, ако започне? - Няма да те разочаровам!
Не ме е страх!
Но ще те бъде страх, помни го!
Сър, мнението ми е... - Не ме интересува!
Отвън има нещо!
Къде? - В пещерата!
Ето го! Чуйте!
Излизам навън. - Луд ли си?!
Едва поправих това корито! - Тогава идвам с теб!
Аз ще остана да пазя кораба.
О, не!
Почвата е странна.
Изобщо не прилича на скала.
И е много влажно.
Не знам, имам лошо предчувствие. - И аз.
Пази се!
Всичко е наред!
Така си и мислех. Минок.
Чюи, провери дали няма още някой. Прегризват кабелите.
Миноки... - Влез вътре, ние ще ги очистим.
Хан!
Махай се, звяр такъв! Къш!
Чакай малко...
Чюи, да се махаме! - Имперските сили ни дебнат!
Няма да го подлагаме на гласуване! - Аз не гласувам!
Не можеш да направиш хипер-скока! - Сядай, скъпа, излитаме!
Вижте! - Виждам го!
Пещерата се срутва! - Това не е пещера!
Тичай!
Мощта на джедая от Силата се ражда.
Но се пази от Тъмната страна - от гняв, от страх, от агресивност.
Бързо те обземат в боя.
Но поемеш ли по тъмната пътека, навеки е съдбата ти решена!
Ще те погълне мракът, като ученика на Оби Уан.
Вейдър... По-силна ли е Тъмната страна?
Не, не.
По-лесна е, по-изкусителна.
Но как да различа добро от зло? - Ще ги различиш!
Когато си спокоен, хладнокръвен.
Джедаят използва Силата за познания и отбрана,
никога за нападение. - Но защо...
Няма "защо"! Днес няма да те уча повече.
Изчисти ума си от въпроси.
Тук нещо не е наред.
Лъха на студ... и смърт!
Това място е обзето от Тъмната страна.
Хранилище на Злото.
И трябва там да влезеш.
Какво има вътре?
Само онуй, което със себе си ще вземеш.
Оръжия не са ти нужни.
Ловци на глави! За какво ни е тази измет?
Бунтовниците няма да ни избягат.
Сър, сигнал от разрушителя "Отмъстител".
Ще има солидна награда за онзи, който открие "Хилядолетния сокол".
Използвайте всички методи, но ги искам живи!
Никаква дезинтеграция! - Както желаете.
Лорд Вейдър!
Милорд, открихме ги.
Най-сетне излизаме от астероидите!
Да се махаме. Готови за светлинна скорост!
Едно, две, три!
Не е честно!
Нали го поправихме!
Няма светлинна скорост? - Не съм виновен аз!
Загубихме задния щит. Още едно директно попадение и сме мъртви!
Обърни! Казах, обърни! Предният щит на пълна мощност!
Ще ги атакуваш?! - Шансовете срещу разрушител...
Млъкни!
Заемат позиция за атака!
Включете щитовете!
Проследете ги! - Капитан Нида, корабът изчезна!
Невъзможно! Толкова малък кораб няма маскировъчен щит.
Няма и следа от тях!
Лорд Вейдър иска информация за преследването!
Пригответе совалката.
Ще поема отговорността и ще се извиня на лорд Вейдър.
Междувременно, продължете търсенето.
Използвай Силата! Така...
А сега камъка.
Почувствай го!
Съсредоточи се!
Вече не можем да го извадим! - Тъй сигурен си ти.
Все повтаряш: "Не може".
Нищо ли не си научил още?
Едно е да местиш камъни, но това е съвсем друго!
Не! Различно е само в представите ти!
Трябва да забравиш всичко, каквото знаеш отпреди.
Добре, ще опитам. - Не опитвай!
Стори го или не!
Среден път няма!
Не мога, твърде голям е. - Размерът не е важен!
Погледни ме! И мен ли по големината съдиш?
И не бива. Защото Силата е мой съюзник.
И тя съюзник е могъщ.
От живота тя се ражда и расте.
Енергията й ни обгражда и ни свързва.
На светлината сме създания, а не на тази груба плът!
Трябва да почувстваш Силата около себе си!
Между теб, мен, дървото, камъка... Навсякъде!
Да, дори между земята и кораба!
Искаш невъзможното.
Не мога да повярвам!
Затуй и не успяваш.
Приемам извиненията ви, капитан Нида!
Не открихме нищо.
Ако са направили хипер-скок, вече са на другия край на галактиката.
Изчислете всяка възможна крайна точка на пътуването им.
Ще ги открием, милорд.
Не се проваляйте отново, адмирале!
Известете всички постове! Разгърнете флота!
Капитан Соло, този път преминахте всички граници!
Няма да млъкна! Защо никой не ме слуша?
Флотът се разделя. Приготви се да освободиш захващащата скоба.
Това няма да помогне! Да се предадем е приемлива алтернатива.
Империята ще прояви снизхождение... - Благодаря.
Какво ще правим сега? - Ако следват процедурата,
ще изхвърлят боклука си. Тогава ще отплаваме с него.
А после?
После ще потърсим безопасно място. Някакви идеи?
Къде сме? - В системата Аноа.
Не е много населена.
Чакай! Това е интересно. Ландо!
Система Ландо? - Ландо е човек. Ландо Калрисиан.
Картоиграч и негодник. Ще ти хареса.
Беспин. Далечко е, но ще успеем.
Миньорска колония? - Добиват газ Тибана.
Ландо я спечели с измама. Стари приятели сме.
Имаш ли му доверие? - Не.
Но съм сигурен, че не обича Империята.
Готови, Чюи. Откачи ни!
И ти имаш силни моменти. Не са много, но ги имаш.
Съсредоточи се! Почувствай Силата! Така...
Точно така, спокоен.
Чрез силата места различни ти ще видиш. Бъдещето, миналото.
Старите си приятели...
Хан? Лея!
Трябва да се научиш да се владееш!
Видях град в облаците.
Приятели там имаш. - Те страдаха!
Ти виждаш бъдещето. - Бъдещето?
Ще умрат ли?
Трудно е да се предвиди. В движение вечно е бъдещето.
Трябва да ида при тях.
Ти решавай кое е най-добро.
Ако тръгнеш сега, може и да им помогнеш.
Но ще унищожиш всичко, за което са се борили.
Нямам разрешение за кацане. Отивам при Ландо Калрисиан.
Чакайте, нека ви обясня! - Не се отклонявайте от курса!
Доста са нервни. - Нали уж го познаваше?
Това беше отдавна. Сигурно го е забравил вече.
Имате разрешение за платформа 327. - Благодаря.
Не се тревожи, с Ландо сме стари приятели.
Кой се тревожи?
Никой не ни посреща. - Това не ми харесва.
А какво би ти харесало? - Поне ни разрешиха да кацнем.
Всичко ще бъде наред, вярвай ми.
Видя ли? Моят приятел.
Отваряй си очите на четири.
Ах, ти, долен мошенико!
И имаш нахалството да идваш след всичко станало!
Как си, стари пирате? Радвам се да те видя!
Изглежда много дружелюбен. - Да... много дружелюбен.
Какво търсиш тук? - Нужен ми е ремонт.
Какво си направил с кораба ми? - Твоят кораб ли?
Честно си го спечелих на карти!
Как си, Чюбака? Още ли си с тоя неудачник?
О, какво имаме тук?
Добре дошли. Ландо Калрисиан, управител на колонията.
А вие сте? - Лея.
Добре дошли, Лея.
Хайде, стар свалячо!
Здравейте, аз съм Трипио, връзки човек-киборг, на вашите...
Какво му е на "Сокола"? - Хипер-двигателят.
Ще го оправим. Този кораб неведнъж ми е спасявал живота.
Най-бързото корито в галактиката!
Печеливша ли е мината? - Не колкото ми се иска.
Колонията е малка, имаме проблеми с провизиите,
а и недостиг на работна ръка... Защо се смееш?
Чуй се само! Говориш като бизнесмен!
Кой би си помислил! - Да, ти събуди стари спомени.
Така е, имам отговорности. Това е цената на успеха.
О, познато лице!
Колко грубо!
Там май има и друг R2! Дали пък... Ало!
Колко интересно! - Кой си ти?
Ужасно съжалявам, не исках да се натрапвам...