СНЕЖНАТА КРАЛИЦА
Благодаря, благодаря!
Оркестърът!
Мамо, моля те, не отивай!
Не се безпокой, Герда.
Скоро ще се върна!
А ти остани, за да се убедиш, че татко ти не свири фалшиво.
Сбогом, скъпа.
Добре, господа...
Спокойно, Султан.
Не се плаши, това е само снежец.
Спокойно...
Спокойно, спокойно...
Ейми!
Трябва да прекратим търсенето за тази вечер, Волфганг,
или още някой може да се изгуби.
Не, не! Няма да я оставя тук!
Прибирайте се вкъщи. Вземете и дъщеря ми!
Всички се прибирайте!
Няма да я оставя тук!
Герда!
Благодаря ви.
Хайде, нека се приберем вкъщи, за да се стоплиш.
Благодаря ви за помощта, господа.
Няма за какво.
Сигурна съм, че Волфганг ще я намери.
Дано я намери. - Ейми!
Ейми!
Мамо!
Ейми!
Мамо!
Лека нощ, татко!
ДЕВЕТ ГОДИНИ ПО-КЪСНО
Добро утро, татко!
Кай, ще работиш от съмване, докато заспи и последният гост...
а ако някой реши да не спи и ти няма да спиш!
Когато те извикам, ще бъдеш тук, преди звънеца...
да спре!
Без значение къде си или какво правиш!
Ясно?
Да, г-не.
Кай...
няма да търпя мързела или да го поощрявам.
Ясно ли е? - Напълно, г-не!
Мисля че обеща да започнеш вчера?
Ами...
нямах пари за превоза,
затова дойдох пеша през планината.
Защо се усмихваш?!
Радвам се, че съм тук, г-не!
Пиколо!
Добър ден, г-не.
Пиколо!
Лека нощ, татко.
Аз съм Кай.
Да, знам!
Неприемливо!
Не и в хотел "Бялата мечка".
Направи го какво трябва!
Да, г-н Хънт.
Здравей, Герда.
Здравей!
Виж ги само. Не са ли красиви?
Великолепни са!
Защо не си ги купиш?
О, не ми трябват.
Просто им се възхищавам.
Дойде първият сняг.
Дано навали!
Какво не е наред? - Нищо.
Просто мразя зимата.
Гевречета... Топли гевречета!
Най-добрите в града! Няма да намерите другаде!
Мисля, че те харесва.
Аз...
просто...
Всичко е наред, Кай. С Герда ще бъдете прекрасна двойка.
Ще кажа това на баща й.
А той ще се примири.
Нещастен е от години и рано или късно ще трябва да се промени.
Мина, защо Герда мрази зимата толкова много?
Тя отне живота на майка й...
и радостта на баща й...
само за една нощ.
Как ще отпразнуваш 18-тия си рожден ден?
Баща ти би ти организирал празненство, ако го помолиш.
Мислиш ли?! - Ще му кажа, че трябва!
Отдавна тук нищо не се е празнувало.
И можеш да си поканиш гаджето.
Той не ми е гадже!
И Майка ти ме гледаше така...
но също като теб не можеше да прикрие чувствата си.
Не му ли сложих черен пипер?
Поне два пъти.
Герда, защо не носиш брошката на майка ти? Тази с розите?
Би го желала!
Помниш ли, че брошката беше винаги топла, когато при допир...
а това я правеше вълшебна.
Знам защо беше топла.
Слагаше я на печката, преди да ме целуне за лека нощ.
Не!
Беше магия!
И не й е мястото в чекмеджето.
Е, харесва ли ти тук, Кай?
Ами да видим... Работя по 24 часа на ден...
мъкна безброй тежки чанти...
сека дърва за огрев, влача тежкото пране
и разбира се чистя калните обувки... Много ми харесва!
Пиколо!
Звучи, сякаш идва насам!
Пиколо!
Изчезвай! Кай!
Мина!
Виждала ли си пиколото?! Гостите си искат обувките!
Не, днес не.
Обаче мисля, че обувките скоро ще се намерят. Съвсем чисти!
Мина, провери задушеното! Не ухае както обичайно.
Значи му трябват още подправки!
Ами...
Ще се оправя!
Волфганг? - Да.
Нали знаеш, че той не е лошо момче.
Тоест?
Сигурна съм, че си забелязал как се гледат двамата с Герда.
Какво?!
И защо не?! То е приятно момче,
а тя - прекрасно момиче! - Тя е...
млада жена!
Пиколо!
Да, г-не!
Какво знаеш за това?
Нищо, г-не.
Не!
Готови сме, г-н кмете. - Добър ден!
Здравей, Герда.
Искаш ли да се пързаляме след като приключа работа?
Не...
тоест... не съм много добра.
Ще те науча!
Вече не обичам да се пързалям.
Защо не?
Казах ти...
не обичам зимата.
18 МАРТ Ето - зимата свърши!
Навън е вече пролет!
Значи, ако изляза от хотела, няма да има сняг, а нарциси?
Не ми ли обеща нарциси?
Ами ето ги ей там, но са малко срамежливи.
Може би, ако дойдеш да се пързаляш с мен, ще се покажат.
Нека спомена, че не съм добра. Не съм го правила от години.
Всичко е наред.
Хайде, опитай! Лесно е!
Хайде!
Може само след едно завъртане нарцисите да се покажат.
Е, щом е за тях...
Добре ли си? - Да.
Съжалявам. Моя грешка. - Спокойно, Кай, добре съм.
Сигурна ли си?
Просто няма да се завъртам повече.
Разбрахме се! Без повече завъртания.
Добре ли си?
Спокойно, държа те.
Олеле, ще падна.
Как се справяш? - Добре!
За някой, който не може да се пързаля, си много добра...
и беше най-талантливото момиче на езерото.
Аз бях единственото момиче на езерото...
което, държа да отбележа, не получи никакви нарциси.
Все още не преодоляха срама си.
Макар...
Пиколо!
Чао!
Държа те! - Недей! Ще опитам сама.
Ще си купя малко кестени.
Чудесно.
3,50. Благодаря.
Какво?
Изглеждаш много...
Залегни!
Казваше...
че не е зле да се опиташ и да дадеш втори шанс на зимата,
но вече не съм толкова сигурен.
Правил ли си тези неща и с други момичета... там, откъдето идваш?
Да...
но бяха сестрите ми.
Родителите ми починаха, когато бях малък,
затова отговорността за сестрите ми се падна на мен.
Сестрите ти са късметлийки.
Баща ти смята, че не съм достатъчно добър за теб, но...
Обичам те, Герда!
Аз...
Най-добре е да се прибираме.
Това е само сняг! Нищо не може да ни се случи!
Кай?! Кай, добре ли си?!
Нещо ми влезе в окото!
Нека видя!
Кай! - Вече го няма.
Нека погледна, окото ти е кръвясало. Нека погледна!
Остави ме намира, да не съм бебе?!
Извинявай, просто... щипе леко!
Вече съм добре.
Май беше парченце лед.
По-добре е да се прибереш сама.
Какво?!
Мисля за теб. Така няма да имаш проблеми с баща си заради мен.
Но, Кай...
Все още не.
Просто се прибери.
Така е най-добре. Тръгвай!
Щом казваш...
Добър ден, г-не.
Добър ден, г-жо.
Заповядайте отново!
Довиждане.
Някой да ги спре!
Какво се случи?!
Предполагам, че беше шегаджия.
Кай, онази нощ, край езерото... аз...
Съжалявам, Герда. Не знам какво ми стана. Просто...
Всичко е наред!
Няма за какво да се извиняваш!
Може да отидем отново довечера...
за нов урок от хубавия учител, когото познавам?
Дано да е опитен, защото уменията ти са безнадеждни...
и посредствени!
Снежинките са нещо изключително!
Биха били съвършени ако не се топяха.
Защо не затвориш прозореца?
Студено е!
Порязвала ли си се?
Моля?!
С нещо много остро...
например нож...
или острие...
или ужасяващо парче лед!
Порязвала ли си се?
Не мога да те позная, Кай.
Какво е станало?
Не разбирам в какво сбърках?
Какво направих, че спря да ме харесва?
Попитай него!
Защо стана такъв?
Защо стана толкова безсърдечен?
Държиш се така, че ще настроиш всички срещу теб.
Те вече са срещу мен! Баща ти ме третира като роб!
Напротив - уважава те! Знам го!
Да и някой ден ще ми повери управлението на хотела. Едва ли!
Не е така...
може би ако беше по-упорит в работата си...
Хей, Герда, имам идея...
защо не отидем отвъд планините на север?
Само ти и аз... Ще се пързаляме...
и пързаляме, и пързаляме...
и пързаляме... Какво ще кажеш?!
Можем да тръгнем веднага, без никой да знае. Хайде!
Не!
Искам да се върнеш в хотела, преди да са те уволнили.
Кай!
Не разбирам...
Каза, че ме обичаш!
Но не и ти!
Госпожо... Добър ден... аз... извинявам се.
Днес не очаквахме никого...
Да Ви запитам как пристигнахте? Пътят е затворен от дни!
Ще изпратите ли някого, за да прибере багажа ми? Отвън е!
Да... да.
Пиколо...
Пиколо, пиколо!
Може ли да ми уредите стая на последния етаж?
Да...
защо не.
Колко ще останете, г-жо?
Защо, да не очаквате още заседнали пътници?
Не!
Бурята вероятно ще продължи.
Ако е за още ден, ще Ви е по-удобно в апартамент.
Утре бурята ще утихне.
Вярвайте ми!
Ще наредя да Ви донесат горещ чай в стаята.
Не искам чай... само кана студена вода.
Веднага!
Пиколо!
Тук е накъде...
Кай?!
Нима ще стоиш пред вратата до края на живота си?
Обичаш ли огледалата?
Моля?!
Чудех се дали знаеш, но очевидно не, нали?
Какво правиш?!
Ще запаля огън, студено е.
Мислиш ли, че ми е студено?
Или просто ти изглеждам студена?
Не съм.
Ни най-малко!
Имаш прекрасни очи.
Те са първото, което забелязах в теб.
На колко години си?
18.
Мисля, че съм нужен долу.
Преди месец...
имаше ужасяваща снежна буря, също както днешната.
Виелица.
Познаваш ли някой, който...
как да се изразя...
е бил засегнат от нея?
Някой който се е променил?
Не знам за какво говорите.
Например да си забелязал...
в какъв досаден егоист си се превърнал напоследък?
Знаеш ли защо?!
Не!
Защото искаш нещо от мен.
Желаеш го повече, от всичко друго!
Всъщност не можеш да спреш да мислиш за това.
Мисля, че се досещаш какво е.
Довечера ще бъда на езерото.
Защо не дойдеш да ме видиш?!
Точно тази вечер не мога.
Колко жалко!
Тук съм само за една нощ.
Харесваш зимата, нали?
Кай!
Ела тук!
Имам нещо за теб!
Няма ли да ми честитиш рождения ден?
Съжалявам... да, Герда.
Честит рожден ден!
Благодаря.
Знам, че бях ужасен, но вече край.
Прости ми, Герда...
бях... болен.
Много болен.
Ще дойдеш ли на тържеството довечера?
Не ме разочаровай...
заради поведението ти, татко държеше да не идваш!
Ще дойда! Обещавам!
Няма да ти простя, ако се отметнеш.
Говоря сериозно, Кай. - Обещавам!
Господи! Виж я само!
Ще се кача вътре!
Знаеш, че искаш!
Знаеш, че искаш да дойдеш!
Вижте само!
Сигурно е страшно бърза.
Невероятно.
Леле!
Да се махаме!
Исках новата ми рокля да е изненада!
Какво мислиш?!
Не си готов...
и за какво са ти кънките?!
Герда...
Моля те да ги прибереш до утре.
Защо?!
Моля те, просто го направи!
Ще се видим долу след 5 минути.
Ще дойде!
Обеща ми!
Имам това, което искаш, Кай.
Кай!
Забрави го! - Нещо не е наред.
Трябва да го намеря.
Герда, той е глупак и егоист. Заслужаваш повече!
Наистина не го познаваш! Никой от Вас не го познава!
Герда? - Не! Остави я!
ПОМОГНИ МИ
Хей, трябва ми шейната ти.
Не! - Просто ми я дай!
Не, пързалям се!
Вземи ме с теб!
По-бързо!
Колко по-бързо?!
Колкото е възможно.
По-бързо!
Мисля, че си счупих ръката.
Едва ли.
Казах ти, че искаш нещо от мен, но не знаеш какво?
Ето какво е!
Всичко е наред, Кай.
Дръж се за мен.
Те обожават зимата.
Сближава ги...
А тези се страхуват от нея...
Да вървят по дяволите. Заслужават ли урок?
Не е ли прекрасно?!
Не се ли изпълва кръвта ти с наслада?
Не мога да повярвам, че го направи.
Мога да правя каквото искам. В това е същността.
По-бавно. Момичета, не бързайте.
Беше непокорно хлапе, което скъпо плати за дързостта си.
Това е истината. Жестоката и коравосърдечна истина.
Не е умрял, знам го!
Бил е с онази жена. Тя го е отвлякла.
Коя жена?
Отседна тук в нощта, в която той изчезна.
Не... пътят беше затворен и затова нямахме нови гости.
17 ДЕКЕМВРИ
Знам, колко ти липсва.
Но трябва да осъзнаеш, че е мъртъв...
знам че няма да стане днес...
но ще трябва да го приемеш с времето!
Както теб ли?!
Мина, когато говорих с татко за изчезването на Кай...
видях нещо, скрито в погледа му, нещо, което премълчава.
Мисля, че знаеш какво е.
Просто...
през последните години се случиха много станни...
и необясними неща.
Като смъртта на майка ми?
Да...
и още много души, просто изчезнаха.
Но може би е по-добре да не говорим за това.
Не, Мина. Трябва да ми кажеш.
Още кои са изчезнали?
Предимно млади мъже.
Момчета...
от почти село в долината.
Повечето са изчезнали безследно.
Но как?
Защо?
Някой ги е отвлякъл... или похитил.
Но кой?
Кажи ми!
Снежната кралица.
Имаш предвид зимата?
Не!
Зимата е нейния домашен любимец.
Но, миличка, това е само легенда.
Обещай ми, че няма да се тревожиш заради нея.
Днес ме се събрали...
за да си спомним и почетем смъртта на нашия брат Кай...
и да отпразнуваме с Господ неговото възнесение...
Господ е моя опора...
Върни ми го!
Ще ти подаря прекрасните си ботуши, ако ми го върнеш.
Ще ти предложа живота си, за този на Кай.
Събуди се, момиче.
Още е рано да си отиваш!
Не искаш!
Ти не си мъртва!
Малката ми... не, не, не...
просто си погълнала повечко вода.
Хайде.
Изплюй я!
Върни се!
Какво правеше във водата? - Исках да се удавя.
Слава Богу, че те очаквах!
Ботушите ти доплаваха малко преди теб.
Вземи си ягоди...
Внимавай със сока.
Помниш ли последния път, когато си накапа дрехите?
Значи искаше да се удавиш?
Беше едно от онези момичета,
които не казват нищо, преди да стане прекалено късно.
Светът е пълен с тях. Наричам ги "сънливки".
"Сънливки".
Осъзнаваш ли...
колко прекрасна коса имаш? А тя изисква сън.
Не мога да остана.
Търся някого.
Прекрасна коса.
Толкова е дълга...
и толкова изтощена.
Прекрасна...
коса на "сънливка".
Отпусни се.
Много ти се спи!
Не мога да остана.
Търся някого.
Кай, виждала ли си го?!
Моля те, кажи ми, че си го виждала.
Кай, Кай... сигурна съм, че ще дойде за вечерен пай.
След минута ще решиш, че е време да поспиш.
Не знам къде е...
но смятам да го открия, защо не искам да го забравя.
Тогава да постим! Добро момиче.
Не! Трябва да продължа!
Трябва да си починеш, преди да продължиш.
Не!
Благодаря, че ме спасихте, но трябва да намеря Кай.
Не мога да остана!
Е, радвам се, че се отби.
Както се радвам, че спасих живота ти.
Притесняваш се прекалено много, сънливке.
Явно си момиче, искащо да поеме всички проблеми на плещите си
и бързащо да порасне.
Как е леглото?
Има ли някакъв шанс да си спала в по-меко легло?
То е...
неописуемо.
Не са ти разказвали приказки за лека нощ, когато си била малка.
Нали? Миличката ми!
Ще ти се реванширам! Обещавам!
Герда, Герда...
Герда, послушай ни...
Рози?!
Не цъфтят ли по-късно?
Напомнят ми за нещо... или някого...
Да не мислиш за момче?
Герда, Кай се нуждае от теб. Ще ти помогнем да го откриеш.
Знаем къде е!
Мисля, че му беше нужна помощ...
на някой, който...
Махайте се!
Толкова ми е трудно да си спомня.
Трябва да не се стараеш толкова, нали?
Да, предполагам...
Сега заспивай, мила моя!
Точно както каза мама.
Герда!
Герда, време е за ставане.
Волфганг!
Милото ми момиче.
Толкова мило момиче.
Толкова мила компания.
Затова те обичам толкова.
Ти си мила и грижовна
и наистина ми помагаш вкъщи.
Ти си истинска радост.
Виж се само! Усмихваш се!
Наложило ти се е да пораснеш твърде рано, нали?
Сигурно е било ужасно!
Да, беше!
Най-хубавите години от живота са младите...
когато има кой да се грижи за теб денонощно.
Затова ги наричам "пролетта на живота".
Вече си буден.
Къде съм?
Къде мислиш, че си?
Вкъщи...
до най-малката подробност.
Колко време съм спал? - Не знам, защото имах работа.
Няколко месеца?
Месеца?!
Вече съм си вкъщи, а навън е лято.
Приключих за тази година.
Не мога да остана!
Много е студено!
Горкият Кай!
Всяка промяна е предхождана от болка.
Не разбираш ли? Остана ли тук ще измръзна до смърт!
Тогава предполагам, че ще умреш.
Искам огън.
Нека просто да... - Без огън!
Без огън!
Кай... мразя огъня!
Кай...
отговори ми на следното -
Дали някога... през целия ти живот,
си имал целувка като тази, която получи от мен?!
Не!
Не, не си.
Това... е едно от най-красивите огледала на света.
Убедена съм, че с интелект като твоя ще го сглобиш лесно.
Когато отново стане цяло... можеш да си ходиш...
ако все още го желаеш.
Няма да изпълнявам заповедите ти...
и определено няма да подреждам глупави стъкълца.
Искаш ли да разбереш какво значи студ?
Истинският студ, който би те убил, е като този.
Спри! Моля те!
Ще останеш тук...
Спя много леко...
и ако ме събудиш преди края на лятото...
ще те накарам да съжаляваш!
Целунах те веднъж...
и ти проспа два месеца.
Помисли за това,
защото една целувка не е вечна, Кай.
Рано или късно ще дойдеш при мен, за да просиш втора.
Защо да искам да те целувам отново?
Нищо не искам от теб!
Всички казват така... в началото.
Не искам да оставам!
Можеш да си ходиш, Кай.
Ако намериш изход.
Мамо, може ли да те попитам нещо?!
Разбира се.
Кога ще бъда достатъчно голяма, за да напусна дома?
Защо искаш да напускаш?
Що за ужасно нещо изрече?
Съжалявам, просто исках...
Не, не, не...
Ти развали деня ми и наистина ме разстрои!
И правиш така, че да развалиш години на градено щастие...
с една неуместна забележка?!
Моля те да ми кажеш, че не си една егоистка,
която мисли само за себе си.
Съжалявам.
Знам, че не спиш!
Няма да стоя вечно тук!
Някой ще ме потърси!
Ще изляза и ще си отида вкъщи!
Какво ще кажеш за това?
МЯСТОТО МИ НЕ Е ТУК
Май е време за дрямка, мила моя.
Сънливке, нали не греша?
Чудех се, отколко време съм тук?
Какъв необикновен въпрос.
Тук си, откакто си се родила.
Време е за сън, сънливке...
Време за следобедната дрямка.
Трябва да спиш, за да запазиш красотата си.
Хайде, право в леглото... сънливке.
МЯСТОТО МИ НЕ Е ТУК
Герда!
Волфганг, нека само си поема дъх.
Хайде, Мина, трябва да е някъде тук. Познава тези гори.
Герда! - Добре.
Герда...
Герда, насам!
Кай! Ти си тук! Знам, че си тук!
Спокойно, ще ти помогнем. Знаем къде е.
Кай!
Кай не е тук.
Мъртъв ли е?
Не, ние идваме от царството на мъртвите, но той не е там.
Премина оттук преди месеци, заедно със Снежната кралица.
Къде отидоха?
Никъде! Зимата отмина и вече е другаде!
Но това трябва да е все някъде. Къде отиде?
В двореца на север, където умира всяка надежда.
Ако искаш да откриеш Снежната кралица,
трябва да преминеш през всички сезони, преди да я намериш...
и ако закъснееш, в това изпитание, Кай ще умре!
Не!
Значи ще излезеш сама в мрачната и гъста гора?!
Момиченце, без храна!
Не съм момиченце и много добре знаеш, че мястото ми не е тук.
Не можеш да ме задържиш! Пусни ме!
Права си.
Защо не дойдеш за минутка и ще ти направя храна за...
Не!
Ако отново вляза, няма да ме пуснеш да изляза.
Ще се погрижиш!
Какво смяташ да правиш, след като откриеш Снежната кралица?
Не можеш да я победиш! Безнадеждно е!
Откъде знаеш? - Защото...
защото ми е сестра!
Истина е, Герда!
И само аз знам, колко студена и безчувствена е!
Познавам я.
Виждам я година, след година, да желае все повече мощ.
Арогантността й няма граници!
Колкото и безнадеждно да е, трябва да го намеря.
Защо?
Какво толкова е направил?
Накара ме отново да живея.
Помниш ли как те спасих?!
Никога не подценявай силата на една целувка!