Потрепери от вятъра като последното листо от умиращо дърво.
Оставих я да чуе, че идвам.
За момент тялото й се скова.
Нещо против да запаля?
И аз ще запаля.
И ти ли си толкова отегчен, колкото и аз?
Не съм тук заради купона.
Дойдох заради теб.
От няколко дни те наблюдавам.
Ти си всичко, което един мъж може да иска.
И не говоря само за лицето,
тялото,
или гласа ти.
Тайната се крие в очите ти.
Толкова неща прозират през тях.
И какво видя?
Привидно спокойствие.
Омръзнало ти е да бягаш.
Готова си да се изправиш срещу кошмарите си.
Но не искаш да го направиш сама.
Не.
Не искам да се изправя срещу тях сама.
Вятърът наелектризира атмосферата.
Кожата й бе мека и топла.
Парфюмът й - сладко обещание.
Казах й, че всичко ще е наред.
Че ще я спася от страховете й, и отведа далеч от тук.
Казах й, че я обичам.
Заради заглушителя, изстрелът прозвуча като шепот.
Притисках я силно, докато си отиде.
Нямаше да разбера от какво бяга.
Осребрих чека й на сутринта.
ГРЕХОВЕН ГРАД
Още час до края на последният ми работен ден.
Наложи се да се пенсионирам рано.
Според лекаря съм страдал от "ангина".
Излъсках значката си и се подготвих да се сбогувам с нея.
Свидетел е на 35 години служба, сълзи,
кръв, ужас, и успеха, който те символизират.
Мисля си за усмивката на Айлийн,
за дебелата пържола, която купи днес от месарницата.
И за една недовършена работа.
Младо момиче, безпомощно в ръцете на ненормалници.
По дяволите, Хартигън.
Няма да ти позволя да го направиш.
Ще погубиш и двама ни.
Предупреждавам те. - Пусни ме, Боб.
Повличаш ме надолу заедно с теб. Аз съм ти партньор.
Могат да убият и мен, а това не ми харесва.
Ще повикам подкрепление. - Да, а ние ще чакаме.
Ще чакаме, докато копелето Рурк се гаври с жертва номер 4.
Номер 4!
Нанси Калахан, 11 годишна. И тя ще бъде изнасилена и накълцана на парчета.
Докато дойде подкреплението, което така отчаяно чакаме,
Рурк ще се е скрил при татко, Сенатора.
Успокой се, Хартигън.
Помисли трезво.
Наближаваш 60-те и си с болно сърце.
Няма да спасиш никого.
Страхотно становище, Боб.
Голяма помощ си за отдела. - Айлийн те чака вкъщи, помисли за нея.
Майната ти, Боб.
Може би си прав. - Най-накрая говориш смислено.
Ама че начин да се разделиш с партньора си и да излезеш в пенсия.
Нанси Калахан, 11 годишна.
Доколкото знам, вече е мъртва.
Ти беше много добро момиче, Нанси, много тихо.
Не се плаши.
Скоро ще те отведем вкъщи.
Но преди това искаме да те запознаем с един човек.
Той е много добър.
На половината път към склада стомаха ме сви.
Болезнени киселини в стомаха.
Поне се надявах да са киселини.
Харесвам необмислените и моментни решения.
Така най-бързо изпитвам удоволствие от шофирането.
И всичко това, само заради няколко секунди задоволство, г-н Шлъб?
Ще рискувате да развалите отношенията ни с работодателите?
Бърт Шлъб и Дъглас Клъмп, две мутри, които биха свършили и най-мръсната ви работа.
Този Ягуар, за който така безразсъдно копнееш все още е собственост на нашият клиент,
синът на сенатор Рурк - Трябва да съм тих
и да ги сваля бързо. - Знаеш колко сурови ще са последствията
и от най-малката вдлъбнатина или одраскване по колата!
Поеми дъх. Дай време на сърцето си да забави ритъма.
Но то не иска да се успокои.
Стегни се,
тя се нуждае от теб.
Свършихме тук, Бени.
Да ги оставим насаме. - Идвам след минута, Лени.
Искам да се уверя, че ще си допаднат.
Че кой звяр няма да си допадне с такова мило момиченце?
Сигурно ужасно се страхуваш,
но няма защо.
Само ще си поговорим.
Ще си побъбрим, аз и ти.
Не плачи.
Докторът ме предупреди за това и каза да си пия хапчетата.
Вече не е нужно да пазя тишина.
Дишай, старче! Докажи, че в теб още има живот.
Ако загина, поне ще е с гръм и трясък.
Той обича да слуша писъците им.
Виждал съм сгърчените лица с изцъклени очи и зяпнали уста на жертвите му,
сковани в предсмъртен ужас.
Не чувам писъци. Или съм дошъл на време, или съм закъснял.
Само повърхностна рана.
Изправи се, старче!
Рурк!
Откажи се.
Пусни момичето. - Не можеш да ми направиш нищо, Хартигън.
Знаеш кой съм, знаеш кой е баща ми.
И с пръст не можеш да ме докоснеш, мръсно ченге!
Погледни се. Дори не можеш да вдигнеш пистолета.
О, да, мога.
Затвори очи, Нанси. Не искам да гледаш.
Хайде, скъпа, закрий очите си.
Отнех му оръжието.
И двете.
Ама че начин да се разделиш с партньора си. - За Бога, не усложнявай нещата!
Не искам да те убивам. - Добре съм, Боб.
Никога не съм бил по-добре.
Готов ли си да те сритам?
Не млъквай, печели време, докато подкреплението пристигне.
Сядай долу.
Ще те убия, ако се наложи. - Дръж го на разстояние от момичето.
Малката Нанси.
Не може да я убие, щом подкреплението дойде. - Бягай, Нанси, спасявай се.
Не го слушай, побъркал се е. - Правиш се на печен, а?
Не мърдай от мястото си. - Застреля партньора си в гръб,
а после плашиш малките момиченца.
Ще извадя резервния си пистолет и ще ти покажа как се прави.
Можехме да измислим нещо, но ти провали нещата. Сядай или ще те гръмна!
Толкова си бавен, че не можеш да ме спреш. - Сядай!
Никога няма да ме спреш.
Най-накрая седнах, както той нареди.
Сирените са близо. Тя ще е в безопасност.
Пред очите ми притъмня. Нямах против.
Заспивах.
Тя ще е в безопасност.
Старецът загина, момичето ще живее.
Честна размяна.
ТРУДНОТО СБОГУВАНЕ
Горещо е като в ада. Противна стая в противен град.
Пред мен стои богиня.
Повтаря ми, че ме желае.
Няма да се чудя, как ми е излязъл късмета. - Желая те.
Ароматът й е като на ангел.
Перфектната жена.
Богиня.
Нуждая се от теб.
Голди.
Така бе казала, че се казва.
След 3 часа имах чувството, че главата ми ще се пръсне,
а студеното чувство в стомаха ми подсказа, че Голди е мъртва.
По тялото й нямаше и следа. Трябва да забележиш, че перфектните й гърди
вече не се движат, както би трябвало, ако тя диша.
Била е убита докато съм лежал до нея,
мъртво пиян, каквато бе и тя.
По дяволите, Голди, кой иска смъртта ти?
Коя си ти, която подари на един нещастник нощта на живота му?
Едва ли е било заради външния ми вид.
Защо дойде в този долнопробен бар?
Защо, мила Голди?
Ченгетата.
Кой ги е повикал? Само аз и убиеца знаем за убийството.
Някой е платил добри пари, за да ме натопят.
Няма причина, да се държа мило. Ще ги посрещна както аз си знам.
Убиецът ти ще си плати, Голди.
Отворете, полиция!
Ей сега!
Не знам защо умря Голди,
нито пък как. До тази вечер не те познавах.
Но ти ми подаде ръка, когато имах нужда.
Когато открия убиеца ти,
смъртта му няма да е бърза и тиха, а дълга и мъчителна, както аз обичам.
Адът ще изглежда като рай, след това, което ще му сторя.
Обичам те, Голди.
Клеър?
Спокойно, Лусил. Малко се поожулих.
Случайно да ти се намира една бира? - Никакъв алкохол за теб.
Не си тук заради безплатната бира, нали?
Не.
Заповядай, това ще ти помогне. - Мерси, страхотна си.
Лусил е полицая, който отговаря за мен. Само един Бог знае защо си няма гадже.
С това тяло може да има всеки мъж.
Приятелката й, психиатър, й намира тези хапчета.
Веднъж опита да ме анализира, но се ужаси.
Отдавна не съм те виждала такъв.
Сбих се с ченгетата.
Не уби никой, нали? - Доколкото знам, не.
Но здраво ги поотупах.
И как да оправя бакиите ти?
Този път няма нищо за оправяне.
Не става дума за пиянска кавга,
или някаква отрепка с горелка. Този път работата е сериозна.
Успокой се, Марв. Вземи още едно хапче. - Не мога да се успокоя!
Кръв за кръв и то с литри.
Като в лошите, стари времена. Те се завърнаха.
Не ми оставиха избор.
Готов съм за война. - Този път ще лежиш до живот.
Знаеш ли какво е да се събуждаш всяка сутрин и да не знаеш защо съществуваш?
Но вече съм навън. Убиха скъп за мен човек.
Знам точно какво трябва да направя.
Била си уплашена, Голди. Някой е искал смъртта ти и си го знаела.
Обикаляла си долнопробните барове,
търсейки най-едрото и отвратително животно и си намерила мен.
Ще открия копелето, което те уби
и ще го пратя в ада.
Тръгни по задните улички на греховния град
и можеш да откриеш всичко, което ти трябва. - Това палто изглежда ужасно.
Лицето ти също.
Чупката!
Нов е, Марв. Не знаеше.
"Кейти" е мой тип бар.
Нанси току що е започнала танца си, но тълпата вече е останала без дъх.
Много нощи съм я гледал похотливо,
рамо до рамо с другите нещастници като мен.
Но тази вечер съм тук за друго.
Какво ще искаш, Марв? - Водка с бира, Шели, и минавай по-често.
Веднага, скъпи. И не прекалявай.
Повечето хора смятат Марв за луд.
Просто късмета му е изневерил и се е родил в неправилния век.
Мястото му е на някое древно бойно поле, размахвайки брадва пред нечие лице.
Или на римска арена, борейки се с други гладиатори като него.
В онова време щеше да има купища момичета като Нанси.
Шоуто свърши, облепена главо.
Допивай си. - Страхотно палто.
Ще сложим край на убийствата ти, копеле.
Обичам наемните убийци. Можеш да ги смелиш, без да ти тежат на съвестта.
Свали го! - Моля?
Ще нацапаш хубавото палто с кръв. - Вземи го, твое е.
Кой от вас, нещастници, уби Голди?
Този, който го е направил, е професионалист.
Кой те изпрати?
Не чух име.
Ако те гръмна в пъпа, май ще съм се прицелил твърде високо.
С това държание ще ме накараш да стана много лош.
Тели Стърн ми даде поръчката.
Държи масите в клуб "Трите Аса".
Много ти благодаря.
В този момент се случи най-ужасното нещо.
За секунда усетих ангелският аромат на моята Голди.
Трябваше да си изпия хапчето.
Копеле.
Ще си платиш за онова, което ми стори.
Приказлив ли си, Луи? Колко ти платиха, за да ме натопиш? А за убийството?
Беше Конъли. Някой те е излъгал.
Но той никога няма да пропее.
Не знам за теб, но аз се забавлявам.
Конъли пропя. Всичко пропяха.
Какви са греховете ти, синко?
Отче, не искам да те задържам цяла нощ, затова ще ти разкажа само за последните.
Ръцете ми са оцапани с кръв. - Говориш метафорично.
Трябваше да разбера нещо, затова излязох,
потърсих някой, който знае повече от мен и го попитах.
Понякога въпросите ми са трудни.
Например, тази вечер убих трима.
Първо ги измъчвах, естествено. Изкачих се в хранителната верига.
Първите двама бяха дребни риби, пратеници.
Но Конъли посочи теб, отче.
Мили Боже, Марв. Това е божи дом.
Само ми дай име.
Рурк.
Насилваш късмета си с тези приказки, отче.
Не може работата да е толкова голяма.
Край Норт Крос и Леникс има ферма. Всичко е там.
Сам разбери истината. И докато го правиш, запитай се...
Струва ли си да умреш, заради трупа на една курва?
Струва си да умреш. Струва си да убиеш. Струва си да идеш в ада заради нея.
Амин.
Отчето каза, че тези ключове са за Мерцедес.
Или поне онова, което минава за Мерцедес в наши дни.
Тези модерни коли ми приличат на електрически самобръсначки.
Голди.
Голди!
Това не може да е Голди.
Моя е вината, че се заблудих.
Толкова се забавлявах, че забравих да си пия лекарството.
Онова не беше Голди. Тя е мъртва.
И това е причината да върша всичко това.
Лошо е да забравяш да си пиеш лекарството, когато си болен.
Студеното чувство сви стомаха ми и не поиска да си иде.
Тази ферма е лошо място. Тук са умирали хора.
Май сбърках пътя.
Не искам да се бия с теб, куче.
Ти не си виновно за нищо.
Спокойно.
Няма да хабя куршумите си за теб, приятел, те са за собственика ти.
От теб лъхаше на кръв и мисля, че знам каква точно.
Опитах да разбера какво е заровено тук.
Започва се.
Невъзможно! Никой не може да се промъкне край мен.
Ослепях. Не чувах нито звук. Никой не е толкова тих.
Никой, освен човекът, промъкнал се в хотелската ми стая преди 2 дни.
Ти си бил, копеле, ти си убил Голди.
Провалих се, Голди. Открих убиеца ти, но той се оказа по-добър от мен.
Толкова тих, толкова бърз. Роден убиец.
Защо не ме уби?
Пази главите за спомен.
Останалата част от тялото изяжда. - Лусил?
Не е като вълк.
Вълкът си откъсва парчета.
Този оглозгва дори костите.
Яде хора.
Готви ги, все едно са пържоли. - Нека те стопля.
Като пържоли... Сега пипна и двама ни.
Всичко е наред. Поеми дълбоко въздух.
Само погледни главите на стената. Главите на...
Копеле. Присмива ни се, с онази проклета усмивка.
Накара ме да гледам как изсмуква месо от пръстите ми.
Накара ме да гледам!
Бих убила човек за една цигара.
Жени. Понякога е нужно само да се освободят от негативната енергия
и минута по-късно няма и следа от предишното им състояние.
В голяма беля ни забърка, Марв.
Който и да стои зад това, има големи връзки в полицията. Някаква идея?
Един, с който разговарях тази вечер, спомена името Рурк.
Знаел е, че ще разследвам проститутката преди мен. - Каква проститутка?
Тази, от която си обсебен. Мъртвата Голди.
Не знаех, че е проститутка.
Но това не променя нищо.
И все пак, не знаех. - Била е от много висока класа.
Сигурно добре сте си прекарали. - Почакай, приближава кола.
Кевин.
Знам лицето и името му.
Пак ще се срещнем, Кевин.
Да вървим.
След като проверят къщата ще дойдат и насам.
Ще дам на тези копелета един урок.
Няма да ти позволя да ни убиеш, Марв.
Не стреляйте, изслушайте ме. Аз съм надзираващият го полицай.
Той е невъоръжен и в безсъзнание. Няма нужда да го убивате.
Капитане, няма и следа от него. - Ето ти една следа.
Страхотно палто си облякъл.
Не можех да си избия от главата думите на ченгето, което току що убих.
Бях много ядосан заради онова, което стори с Лусил,
затова се отнесох подобаващо с копелето.
Чак когато започнах да му показвам собствените му парчета месо, спомена едно име.
Патрик Хенри Рурк. Мъж в расо.
Можел е да стане президент, но е избрал да служи на Бог.
И с времето станал най-могъщият човек в Щата.
Сваля кметове и губернатори само с махване на ръка.
Дори направил нещастният си брат сенатор, без да се изпоти.
И сега ще умре заради една мъртва проститутка.
Започвам да свиквам с идеята. Все повече ми харесва как звучи.
Друга мисъл ме стъписа, като удар в топките.
Ами ако греша?
Болен съм и понякога се обърквам.
Лусил е мъртва и не мога да ви взема лекарството. Ами ако всичко това е измислица?
Ако най-накрая съм се превърнал в онова, което хората очакваха?
Маниак.
Психопат.
Не мога да убия човека без да съм сигурен дали той е виновен. Трябва да се уверя.
Докато стигна до Старият Град, стоката вече бе по витрините.
Около час разпитвах за Голди.
Не получих отговори, но те бях тук някъде. Лусил каза, че Голди била проститутка.
Следователно, корените й са тук. Приятелките й също, дори семейството.
Не може да си Голди, тя е мъртва!
Голди. Да, бе.
От дни нито съм ял, нито съм си вземал лекарството. Нищо чудно, че халюцинирам.
Копеле!
Той е луд.
Удари го пак, Уенди. Този път по-силно.
Чакай малко, защо те нарече Уенди? - Защото така се казвам, маймуно.
Голди ми беше сестра.
Близначка.
Предполагам тя е била добрата в семейството.
Къде са Голди и другите 6 момичета? Какво им стори?
Шибана кучка. Погледни ме.
Някоя от вас дами ще ми позволи ли да се приближа достатъчно близо, за да я убия?
Естествено, че не. Но Голди...
Но тя го направи, защото мислеше, че мога да я защитя.
Обзалагам се, че ченгетата не са направили нищо за другите момичета.
Но щом ме натопиха за изкупителна жертва, веднага се появиха с димящи дула.
Не им се дадох. От тогава убивам, за да разбера истината.
Затова, кукло, или ме застреляй, или не ми пречи.
Глупости!
Тогава отивам да довърша започнатото.
Аз вързах възлите. Те са ми специалитет.
И просто си стоя, въпреки, че можеше да ми отнемеш оръжието когато пожелаеш?
Реших, че можем да поговорим цивилизовано.
Не удрям момичета, иначе сигурно щях да те напердаша.
Ще ни трябват белезници. - Какви искаш? Имам колекция.
Дай му тези, които са в теб, Гейл.
Фермерче на име Кевин уби Голди.
Кардинал Рурк стои зад него, но още не знам защо.
Знам, че звучи налудничаво.
Напротив. Голди работеше с духовенството.
Още едно парче от пъзела се изясни.
Много съм глупав, за да наредя цялата картинка все още...
Запали 2 цигари и ми подаде едната. Вкусих червилото й,
а сърцето ми заби така шумно, че не чувах нищо друго.
Искаше ми се да се пресегна и да усетя още веднъж тялото й, но тя не е Голди.
Да, това ще свърши работа.
Ще ми трябва и дузина от тези каучукови тръбички.
Една макара бодлива тел.
И чифт от онези ръкавици, с които да държа телта.
Затягате сигурността вкъщи, а? - И още как.
Беше ми сестра, затова ще участвам до края.
Но ти защо се изправяш срещу Рурк заради някого, когото едва познаваш.
Беше мила с мен. Дари ми нещо, което не знаех че съществува.
Заради външния ми вид никога не съм бил способен дори да си купя жена.
Спрях да й обръщам внимание и се затворих в себе си.
Най-добре да прочистя главата си. Проверих списъка.
Каучукови тръбички, бензин,
трион,
ръкавици, белезници,
бодлива тел, брадва,
Гладис и юмруците ми.
Наближихме, отбий. - Добре, Марв.
Не гаси двигателя.
Ако не се върна до 20 минути, изчезвай от тук и не поглеждай назад.
Убий го заради мен, Марв.
Убий го подобаващо.
Няма да те подведа.
Слизаше към кухнята за среднощна закуска.
И знаех каква точно.
Хайде, кучи сине.
Мамка му, ловък е.
Само това ли можеш, задник?
Точно така, приеми нещата лично, приближи се, с това мога да се справя.
Пипнах те, копеленце. Твой ред е да ядеш бой.
Опитах да забавя сърцето си и да угася огъня в дробовете ми.
Мускулите ме боляха ужасно. - Нека аз го убия, Марв.
Тя ми беше сестра, нека аз да го довърша.
Не трябваше да идваш, Уенди. - Исках да го убия...
Съжалявам хлапе, но още дори не съм започнал с тази отрепка.
Не искам да гледаш какво ще последва. Ще сънуваш кошмари.
Честно да ти кажа, много съм изморен.
Не от боя ни, а от рязането и връзването.
Не е толкова лесно, колкото изглежда.
Щеше да е доста кърваво, ако не използвах тръбичките за турникети.
Е, трябва да призная, че тук-таме шурна малко кръв.
Усещаш ли миризмата й във въздуха? Направих го, за да привлека приятелчето ти.
Я виж кой е тук.
Ето го, идва.
Добро куче.
Не крещя. Нито когато помияра се наяде
и червата на Кевин се търкаляха по земята,
а копелето, някак си все още живо, ме зяпаше.
Нито когато хванах триона и довърших работата.
Така и не изкрещя.
Обадих се в бара и помолих Нанси да ме чака у тях.
Съгласи се, както обикновено. - Здрасти Нанси, имаш ли бира?
Естествено, Марв. Коя е мацката?
Нанси би направила почти всичко за мен.
Преди година имаше приятел, който я биеше. Добре го подредих.
Много се ядосвам, когато мъже бият жени. - Какво да правя с нея?
Най-добре я откарай в "Свещеният Дъб".
Ами ти? Напускаш ли града?
Не, тук ми харесва.
Откраднах паркирано такси и не превишавах скоростта, за да не привличам внимание.
Главата ми започна да се избистря, а нещата да се изясняват.
Длъжник съм ти Голди, и ще се разплатя.
Ако убийството на Рурк ще доведе до моята смърт, независимо успея или не,
то бих умрял с усмивка, знаейки, че поне нещо съм свършил като хората.
Тихо е като в гробище, няма следа от него. - Продължавай да наблюдаваш.
Кевин? - Поне онова, което остана от него.
Кучето изяде останалото.
Господи!
Чудовище!
Демон!
Викнеш ли, ще те застрелям.
Той имаше ангелски глас.
Говореше само с мен.
И сега е мъртъв, заради една тъпа курва.
Не е добра идея да говориш така за Голди пред мен.
Когато дойде при мен,
бе измъчено момче.
Измъчваше го вината.
Опитах да му дам съвет.
Яденето на хора го изпълваше с бяла светлина.
Разплакан, той ми се закле, че е усетил допира до Всемогъщия Бог.
Какво ли разбираш ти? - Знам, че яденето на хора е странно.
Той не само ядеше телата им, ядеше и душите им.
И аз се присъединих към него.
Всичките жертви бяха курви.
На никой не му пукаше за тях, на никой не липсваха.
И тогава твоята Голди за малко не развали всичко.
Въртеше се на обществени места. После дойде при теб...
Беше толкова подходящ. Същата вечер развали нашите планове.
Кой би повярвал, че ще си падне по мутра като теб?
Кевин я уби. Изпратих полицията да те арестува, но ти не се остави да те хванат.
Ти не се отказа. Сега Кевин е мъртъв, а ти си тук, за да...
ме елиминираш.
Това ще ти достави ли удоволствие?
Убийството на безпомощен дъртак?
Самото убийство - не,
но всичко друго, което ще го предшества.
Кевин. Отиваме си вкъщи.
Вече можеш да викаш ако искаш.
Красиво е, Голди. По-хубаво от онова, което ти обещах.
Адът ще изглежда като рай, след това, което ще му сторя.
Не мърдай! Божичко!
Кретени. Трябваше да ме застрелят в главата и то няколко пъти.
Глупаво е, всички знаят какво ще последва,
но все пак си правят труда. Каква загуба на време.
С месеци ядох и дишах през тръбички.
Всяка нощ чаках някой да дойде да ме довърши.
След време разбрах, че няма да ми се размине толкова лесно.
От 10 минути съм на крака, а ченгетата вече ме пердашат.
Не ме питаха нищо.
Продължиха да ме бият, чакайки да подпиша самопризнания,
а аз продължих да плюя кръв върху всяко копие, което ми поднасяха.
Тогава се появи някакъв червей, областен адвокат, изключи диктофона и каза,
че ако не подпиша, ще убият майка ми.
Счупих му ръката на 3 места и подписах.
От там насетне започна цирка.
Осъдиха ме не само за хората, които бях убил,
но дори ми приписаха смъртта на Лусил и момичетата, които Рурк и Кевин изядоха.
Че даже и убийството на Голди.
Съдията хвърляше огън и жупел, четейки присъдата.
Половин час ме делеше от смъртта, когато за пръв път от 18 месеца се изненадах.
Единственият ми посетител.
Бях готов за всичко, само не и за този аромат.
Добре го подредих, нали Голди?
Съжалявам, Уенди. Отново се заблудих.
Изглеждаш досущ като сестра си.
Можеш да ме наричаш Голди.
Тя ухаеше като ангел.
Идеалната жена. Богиня.
Каза, че се казва Голди.
Дадоха ми доста сносна пържола като за последна вечеря.
Имаше дори бира. Първата ми откак напуснах апартамента на Нанси.
Обръснаха ми главата, сложиха ми памперс и се заловиха за работа.
Време беше, мен ако питате.
И така, вървях през долината в сянката на смъртта...
Може ли по-накратко, нямам цяла нощ. - Чу човека. Давай.
Само това ли можете, дами?
Мъртъв е.
ДЕБЕЛО, ТЛЪСТО УБИЙСТВО
Забрави, човече. Може да чукаш цяла нощ, но пак няма да те пусна.
Не мога да повярвам, че ми причиняваш всичко това, Шели.
Нищо ли не значи за теб времето, което прекарахме заедно?
Значи много. Много неплатени сметки. Никой не иска да флиртува
със сервитьорка, чието лице е цялото в синини и охлузвания.
Знам, че си ядосана, скъпа и ти прощавам, без дори да си ме молила.
Има разлика между това да флиртуваш с някой не толкова лош тип,
и после да разбереш, че си се сваляла с пълна отрепка,
която изчезва всеки път щом се напие,
а това се случва доста често, без да ти каже къде отива.
Особено пък с отрепка, която бие момичета, за да се почувства като мъж.
Това ме заболя, Шели. Едно е да се правиш на недостъпна,
но не мисли, че можеш да ме зарежеш.
За теб съм недостъпна. Направи си услуга и потърси помощ.
Психиатрична помощ. А сега се разкарай.
Отвори вратата. - Отвори я, Шели. Аз ще се погрижа.
Отвори ми и ще видиш, че грешиш за мен.
Пусни го, Шели. Готов съм.
Не, той ще полудее, ако разбере че си тук.
Този клоун е мъртво пиян.
В коридора има още 4 приятелчета, също толкова пияни.
Мога да се закълна, че чух някой вътре при теб.
Някой?! Джаки, тук се провежда ежегодния парад на любовта.
Ще разбера кой е. - Тук съм с петима участника,
и половината резервна скамейка на "Бейсин Сити Блу." Ще можеш ли да се справиш с тях?
Шегуваш се с мен, скъпа, и то пред най-добрите ми приятели.
Но вече започваш да ме дразниш. Бях прекалено учтив,
за да ти кажа, че през цялото време
можех да разбия вратата на парчета.
Знаеш на какво съм способен.
Добре, Джак. - 1...
2... - Добре, добре.
Банда, чувствайте се като у дома си.
Довел си цялото стадо?
Никой от тях няма личен живот, затова се мъкнат с теб.
Момчетата ще ти харесат, скъпа. Ще се обадиш на приятелките ти
от салона и заедно ще обиколим
всички кръчми в града. - На никого няма да се обаждам.
Това е мъжка риза и със сигурност не е от моите.
Миришеш на чужд парфюм.
Тази вечер си била с друг мъж. Кой е той?
Супермен. Отлетя през прозореца, като чу че идваш,
защото ужасно се уплаши.
Мислиш, че нямам чувства?
Ако ще ме биеш, давай и да се свършва.
Отново говориш лъжи и то пред приятелите ми.
Никога през живота си не съм удрял жена.
Шибано копеле! Страхливец!
Скъпа, дошли сме да се забавляваме.
Ще пусна една вода.
Ако беше дошъл по-рано, щеше да видиш как изглежда един истински мъж - гаджето ми.
Ето, отново ме дразниш.
Но ще ти простя, защото съм великодушен.
Великодушен, как не. Не биваше да му говориш така, имайки предвид нрава му.
Но не се тревожи, аз ще те пазя.
Млъквай и си дръж ръцете мирно, да не ти отрежа патката.
Скъпа, не чувам да звъниш на приятелките си.
Отговори ми.
Стига вече ядове. - Здравей, аз съм новото гадже на Шели.
Ако някога отново говориш с Шели, дори само да си помислиш името й, ще те накълцам.
Правиш огромна грешка.
Ти вече направи огромна грешка.
Не си пусна водата.
Банда, изнасяйте се. Без въпроси, хайде!
Дуайт, какво му направи? - Дадох му да опита от своето лекарство.
Няма да те притеснява повече. Боли ли? - Била съм и по-зле.
Дуайт? Познавах го от скоро,
малко преди ти да се появиш с това ново лице,
и го направих само защото го съжалих. Беше само веднъж.
Направих глупост.
След като и аз съм една от "глупостите", не мога да ти се сърдя, Шели.
Но този тип е заплаха за обществото. Може да убие някой, ако не го спра.
Ще ти се обадя по-късно.
Не, не тръгвай!
Шели изкрещя нещо, което не чух добре, заради шума от преминаващия хеликоптер.
Звучеше като "недей," но не мога да съм сигурен.
Не биваше да рискувам, но и не можех да оставя Джаки и приятелите му да си намерят забавление.
Те бяха глутница хищници, жадни за женска кръв.
По дяволите, Дуайт. Проклет глупак.
Настъпих Кадилака си, за да догоня отдалечаващия се Джаки.
Увеличавах скоростта.
Така лесно се набивах на очи.
Ако си убиец с ново лице и само един пръстов отпечатък те дели от газовата камера,
последното което ти трябва, е да се набиваш на очи.
Нямах достатъчно пари, за да платя на това ченге.
И дори да имах, винаги имаше вероятност, да е едно от честните.
Дали да опитам да го излъжа нещо? Или да го убия и да рискувам всичко?
Изведнъж Джаки ми спести много проблеми. - Внимавай, Джак!
Ченгетата са зад нас. - Не за дълго.
Няма да посмеят да ни последват. - Стомахът ми се сви на топка.
Джаки се насочваше към Стария град.
Ченгето угаси сирената си. Знаеше, че в Стария град няма никаква власт.
Тук управляваха дамите. Красиви и безмилостни.
Ако имаш пари и играеш по правилата, ще сбъднат всичките ти мечти.
Но пресечеш ли интересите им си труп.
Качвай се, мила. Ние ще те откараме.
Скъпи, бях дневна смяна и съм уморена. Пък и не си падам по груповия.
Качи се в колата, само ще поговорим. - Не си падам и по приказките.
Кукло, имах ужасен ден.
Спукаха ме от бой.
Но проститутка да ме отреже,
при положение че имам пари в джоба?
Е, това не мога да го понеса.
Опитай в бар "Аламо" на Дилън Стрийт. Гледай да не го объркаш с "Амиго".
В Амиго се събират педалите.
Забавляваш ли се, унижавайки ме безпричинно?
Направи достатъчно, Дуайт.
Следим тези кълвачи, откакто се появиха с ченге по петите.
Всичко е под контрол. Наслаждавай се.
Нямаше смисъл да споря с нея.
Дамите се пазят една друга.
Как е приказливата сервитьорка? - Не ми се говори точно сега, Гейл.
Май сме изнервени, а?
Но проблема си е само твой, Дуайт. Прекалено много се тревожиш.
Това и отвратителният ти вкус към жените.
По дяволите, Гейл. Не ми се говори точно сега!
Тези клоуни да не са приятели на сервитьорката?
Поне единият се мисли за такъв. Изперкал е.
Исках да се уверя, че няма да нарани някое момиче. - Да нарани нас, безпомощните малки момиченца?
На 20 метра от нас щеше да бъде извършено убийство,
а аз не можех да откъсна очи от нея. - В безопасност сме, смели рицарьо.
Момчетата в Крайслера са на път да се срещнат с Михо.
А тя копнее за малко тренировка.
Следеше всяко движение на Джаки от покрива.
Смъртоносната, малка Михо. - Вече не си в долината, каубой.
Обърни, спаси себе си и приятелчетата ти. - Нахакано момиче.
Не си в положение да заплашваш.
Капанът е заложен и готов да щракне.
Голяма работа. Те са боклуци. Заслужават си го.
Защо тогава имам чувството, че нещо не е наред?
Доколкото знам, не са убили никого. Държаха се зле с Шели,
но не са убили никого.
Няма и да убият. - Защо имах това странно усещане?
Заради нещо казано от Шели?
Не мога да си спомня. - Добре, признавам си, прекалих малко.
На ръба съм. - Вече го премина.
Не ти трябва жена, а здрав сън.
В твоето състояние няма да можеш да се справиш с една жена.
Каза, че не можеш да я оправиш, Джак.
Искаш ли да видиш, че мога?
Искаш ли да ти покажа?
Виждала съм всякакви форми и размери.
А такъв виждала ли си?
Скачай в колата.
Скъпи, току що направи най-глупавото нещо в живота си.
Господи, не!
Това е лудост.
Съвсем безпричинно го направи.
Хайде, давай.
Ще я гръмне. - Друг път.
Той вече е мъртвец, но не го осъзнава.
Държа те на мушката.
Тази рана ще провали кариерата ми.
Ще си платиш. - Гледай къде стъпваш, Джаки.
Гадно.
Не е смешно.
Никой да не се смее. Имам властни приятели.
Всички ще си платите.
Стегни се, тя те разиграва.
Само влошаваш нещата. - Млъквай!
Недей, тя блокира цевта. Ще стреля назад. - Казах ти да мълчиш.
Не виждам.
Не чувам.
Михо, довърши го.
Да.
Нека не се мъчи.
Отряза му главата, но не съвсем.
Разпори го, като дражета ПЕЗ.
След това момичетата се захванаха на работа.
Наредиха труповете по алеята и претърсиха джобовете им,
търсейки пари.
Пребърквах панталоните на Джаки. Портфейлът му беше непокътнат.
Мастер Кард, Дискавър, платинена Американ Експрес,
и около $300 в двайсетачки, които не съм много горд, че прибрах.
Тогава открих атомна бомба.
Джаки, кучи сине!
Шумът от хеликоптера ми попречи да чуя думите й.
Помислих, че Шели е извикала "недей", а тя е казала "полицай".
Лейтенант Джак Раферти.
По вестниците го наричаха "Железният Джак".
Шибано ченге-герой.
Примирието се бе запазило с години.
Ченгетата вземат част от печалбата и получават безплатно забавление.
Момичетата прилагат собствено правосъдие и защитават територията си.
Ако в квартала влезе ченге, което не търси забавление,
момичетата го изпровождат опакован, но жив.
Такива са правилата.
Това гласи примирието.
Ченгетата не се бъркат в квартала.
Момичетата сами се защитават от сводниците и мафията. Но сега няма да има кой да ги спре.
Ще настане война.
Улиците ще се окъпят в кръв.
Женска кръв.
Ченгетата!
Мафията. Нещата ще се върнат по старо му. - Друг път.
Имаме оръжия.
Ще се бием срещу ченгетата, мафията и всеки, дръзнал да влезе в територията ни.
Ще воюваме.
Не бъди глупава, Гейл. Нямате шанс. Намери ми кола.
Искам да е с покрив и приличен двигател. Аз ще скрия телата.
Забрави ли колата, която ги следеше? Ченгетата знаят, че Раферти е дошъл тук.
Ще проверят реката, каналите, ще го намерят и ще дойдат да ни пречукат.
Ще скрия телата в ямите, там няма да проверят. И разкарай този пистолет от лицето ми!
За кой си мислиш, че раздаваш заповеди?
Получи каквото искаше от нас, от мен. - Млъкни, Гейл.
След това се прибра при сервитьорката. До момента в който ни натресе това.
Михо застана зад гърба ми.
Чакаше сигнал от Гейл. - Ще следят пътищата.
Ще те хванат и лошите дни отново ще се върнат.
Сводниците, побоите, наркотиците, изнасилванията...
Все още няма да следят пътищата. Намери ми кола.
Ако не успея, ще получиш войната си. Разкарай оръжието от лицето ми.
Копеле!
Забравих колко си бърз.
Моята жена войн. Почти ми откъсна главата.
Така силно впи устните си в моите, че ме заболя.
Експлозия, която помете дългите години делящи ни от една огнена нощ, когато беше моя.
Покрив, свестен двигател и голям багажник.
Винаги съм те обичал, скъпа.
Винаги?
И никога.
От къде я изкопахте? Само погледни багажника.
Не можем да ги съберем вътре. - Гейл?
Ако нямаш задача за мен, може ли да се прибирам?
От всичката тази кръв ми се гади.
Прибирай се, Беки, но не казвай на никого.
Дори на майка си. - Няма да се поберат в багажника.
Поне не в този вид.
Михо?
Изсуши си косата щом се прибереш, за да не настинеш.
Гадост.
Гейл каза без обаждания.
Искам да чуя гласа на мама. Няма да й казвам нищо.
Моля ви, не казвайте на Гейл.
Ало, мамо?
Глупави жени.
Докъде мислят, че ще стигна с това?
Едвам успяхме да затворим багажника.
Не ми остана друго, освен да сложа Джаки до мен.
Всеки, който си направи труда да погледне, ще го забележи.
Хайде, вземи си една от цигарите му.
Ще те отпусне.
Пипнах те, че ми пушиш от цигарите.
Млъквай, Джаки.
Ти си мъртъв.
Всичко това е халюцинация, затова млъкни.
Това говори доста за психическото ти състояние.
Причуват ти се разни неща, нервите ти играят,
пуши ти се.
Знаеш, че е истина, никой не ги отказва.
Когато се стигне до същината, пушачът си остава пушач.
А ние сме стигнали точно там. - Добре съм, млъкни!
Я виж ти.
Курвите те изпързаляха.
Какво ще правиш, като ти свърши бензина?
Ще се жертваш заради мацките.
Дори няма да стигнеш до ямите. - Млъквай! Ще стигна.
Не и ако не гледаш пътя, сладур.
Внимавай!
Страхотно е, като на кино.
Млъквай!
Прецакан си.
Всичко свърши. Пуснаха ти водата.
Нямах сили да му извикам да млъкне. Ясно е, че е задник и определено е мъртъв.
Само си въобразявам, че говори.
Но това не пречи копелето да е право.
С тази кола нямам шансове да му избягам.
Отбий!
Единственият въпрос е да го убия или не. Труден избор.
Знам, че е честно ченге. Обикновен човек,
работещ, за да изплати ипотеката и да нахрани жената и децата си.
Ръката ми бавно взе единия пистолет и го сложи в скута ми.
Не знам какво да правя. - По-добре спри. Изнервяш го.
Както кажеш.
Приятелят ви май е препил?
Прибирам го вкъщи.
Единият ви стоп не работи.
Ще ви пусна да си вървите с предупреждение.
Какво следва?
Бензинът свърши на четвърт миля от ямите.
През останалия път трябваше да бутам.
Още няколко минутки и всичко свършваше - Джаки отиваше директно в дупката.
Ще хвана влак на Свещения дъб и ще си кажа...
Без повече въпроси, Далас. Прави каквото ти казвам. Изчисти улиците.
Затваряме и няма да допуснем безредици в Стария град.
Не и тази вечер.
Не се бори, само ще се нараниш.
Каузата ти е загубена.
Знаем всичко и скоро тялото на детектив Раферти ще е при нас.
Споразумението между курвите ти и полицията ще отпадне.
Ще има арести, убийства.
Шефът ми ще обере остатъците.
Всички ще се роби, не можете да го предотвратите.
Само ти можеш да спасиш много животи,
като ускориш процеса
чрез преговаряне на условията за предаването на
Стария град.
Кучи син! Знам кой си.
Преди търпях теб и подобните ти, утайката на Греховния град. Сега имам нов господар.
Скоро ти и всички като теб също ще му служите.
Обличай се и си поплачи за Дуайт Макарти ако искаш,
защото в момента със сигурност е мъртъв.
Не го познаваш.
Той ще се измъкне.
Винаги успява.
Не разбирам защо тъпите американци все се оплакват.
Това е страхотна държава. Пример за модерен свят.
Ниски данъци, страната на възможностите.
Къде другаде един куршум купува цяло състояние като нашето?
Това си ад на земята, с тези останали безнаказани взривове по летищата и църкви.
Гадост.
Намери ли нещо, Мърфи? - Май е значката на мъртвото ченге.
Пробита е.
Пробита със заседнал куршум.
Божичко! Това е същият...
Кучи син! Копеле!
Тези четиримата не бяха ченгета.
Бяха наемници.
Ако са наети от когото си мисля, то лошото още не беше започнало.
А всичко си вървеше толкова добре...
Не е нужно да го доставим целия, Браян.
Прави си, Рони. Подай ми ножа.
Защо не дремна докато чакам? - Стигнах до кокал.
Готови сме.
Виждал ли си нещо по-красиво през живота си?
Ще се върнем за вас. Ако мине някой... Използвайте въображението си.
Тишина.
Без въздух.
Само гадният катран в носа ми.
Пусни го, нека напълни дробовете ти.
Разчитаха на теб, а ти се провали.
Тънки силни пръсти около китката ми.
Михо, ти си ангел. Светица.
Ти си майка Тереза. Ти си Елвис.
Ти си Господ.
Ако беше дошла 10 мин. по-рано, щяхме да имаме и главата на Джаки.
Дуайт, хванаха Гейл.
Имате шпионин в Стария град. Някой, който ви е предал на бандитите.
Ще разберем кой е и ще спасим Гейл.
Първо да намерим главата на Джаки, преди ситуацията да стане неконтролируема.
Михо, дано си оставила поне един в състояние да говори.
Дадох му да се разбере, че не минавам от там случайно.
Ще си поговорим.
Мисли трезво, бъди спокоен.
Време е да докажеш, че си истински приятел. Понякога това означава и да умреш.
Понякога означава да убиеш много хора. - Ето ги. Какво ще правим?
Ще ги спрем, Далас.
Главата на Джаки е толкоз близо, можех да се пресегна и да я хвана.
Вземи главата, главата!
У мен е, взех я!
Лапни това, тъпа курво!
Не знаех дали Михо е жива или не,
но съм на крака и всяка фибра у мен искаше да убива.
Искаш главата ли, съкровище? Слез и си я вземи!
Смел момък.
До сега можех да съм ти пробил ушите,
ако не си бях намокрил пистолета като скочи върху мен.
Безпомощен съм като бебе.
Нека сме откровени, миличък.
Метнах те с мокрия пистолет.
Не съм добър в стрелянето. Във взривяването ми е силата.
Взривявал съм какво ли не. Виждал съм всякакви летящи парчета от хора.
Едно бум-бум не може да се сравни с това.
И ето ме тук, с тези чуднички гранатки и това прекрасно дистанционно.
Но ще те оправя с ножа си.
Уби приятелите ми.
Да те бяха предупредили - не давай на ирландец причина за отмъщение.
Смъртоносната малка Михо.
Няма да усетиш нищо, докато тя не реши. Счупи острието.
Той го усети.
Казах на Михо какво и най-вече как ще го направим.
Взех телефона от колата на Далас и проведох най-важния разговор в живота си.
Първо трябва да спасим Гейл.
После е ред на убиването.
Голямото убиване.
Просто ей така ще гледаш ли? - Майтапиш ли се?
Мога да гледам Манут цяла нощ и няма да ми писне. Той е виртуоз.
Само виртуоз може да докосва такъв красив предмет.
Кожата ти е съвършена.
Нервите ти - опънати.
Красота.
Дай им каквото искат, Гейл.
Беки? - Свърши се, Гейл. Не можем да победим.
Дуайт е мъртъв. Имат остатъците на убитото ченге.
Бандитите ще ни предадат на ченгетата и ще ни затворят. Ще развалят споразумението.
Малка кучка! Продала си ни!
Нямах избор. Щяха да убият мама. Трябва да развалиш споразумението.
Постъпваш егоистично. Много момичета ще умрат безсмислено.
Не е заради майка ти. Можехме да я защитим и ти го знаеш!
Заради парите е, тъпа малка кучко!
И заради парите. Щеше да доведеш мама тук и да й кажеш, че дъщеря й е курва ли?
Да ти се скъса сърцето. - Предложиха ми това, което ти не можеш - измъкване.
Трябва да си пазя гърба. - Гърба си? Твоят безценен малък гръб?
Можеше да ми откъснеш гърлото, луда курво!
Шутз, донеси ми остриетата.
Стука, тази я убий.
Ама нали ми обещахте... - Малка кучка! Малко ти е!
Знаех си, че има причина да стана тази сутрин.
Никого не виждам. - Мина през мен. Ще погледнете ли?
Нещо е намотано.
Някаква бележка.
Дай ми я.
Какво правите?
Главата на ченгето за жената. С обич: Дуайт
Всички навън и вземете жената.
Няма ли да ми викнете доктор? - Макарти, глупак такъв.
Ей, момчета?
Дванайсет човека.
Въоръжени до зъби.
Аз съм сам, невъоръжен,
но пък улицата криволичеща, тъмна и тясна.
Не могат да ме заобиколят.
Понякога можеш да победиш мнозина, стига да избереш къде да се биеш.
Можеш да имаш Стария град, не ми пука. Само ми дай жената.
Млъкни!
Дуайт, не го прави.
Чакайте, нещо не е наред. - Млъкни или ще те гръмна.
Разбира се, г-н Макарти. Честна размяна. Цялата е ваша.
А сега ми обясни защо да не разкъсаме и двама ви на парченца?
Дуайт, какво си направил?
Каквото трябваше, до последния детайл.
Преди нямаше лепенка на устата му. Защо сега има?
Битката не бе приключила. - Измами ме, но това не е в твоя полза.
Нищо по-хубаво от това, приятелите ти да се появят и то силно въоръжени.
Не, Макарти, не можеш!
Момичетата определиха крайния резултат.
Нямаше бягане.
Нямаше предаване.
Нямаше милост.
Трябваше да ги избием до последния гаден плъх.
До последния.
Не за отмъщение, не че го заслужаваха. Не че светът щеше да стане по-добър.
Трябваха ни кървища, та шефа им, Валенкуист, да си даде сметка какво е да се закача с момичетата.
Жената до мен стреляше и се смееше с омразата на жадна за кръв проститутка.
Аз също.
Огънят, скъпа. Ще изгори и двама ни.
В този свят нямаше място за нашия пожар.
Моята жена-воин, моята валкирия.
Винаги ще си моя. Винаги. И никога.
ТОВА ЖЪЛТО КОПЕЛЕ
Добър вечер, офицер.
Не е нужно да се представям, нали?
Четеш ли вестници? Имаше избори, виждал си милион мои снимки.
Знаеш кой съм и какво мога.
Ще направя теб, Хартигън.
Бавно и целенасочено правя теб.
Отнесе ухото на сина ми.
Отнесе рамото му, дори топките и носа му.
Сега е в кома и казват, че може и да не излезе от нея.
Можеше да е първият Рурк - президент, но ти го превърна в безполов изрод.
Дърпането на спусъка кара ли те да се чувстваш могъщ?
Силата не идва от значка или пистолет,
идва от лъжите.
Лъжи добре и целият свят ще е с теб.
Съгласяват ли се с твоето, макар и да знаят, че е грешно, значи си ги хванал.
Може би за това при 500 човека в тази болница
мога да те напълня с куршуми и да не ме арестуват.
Всеки ще излъже заради мен, до последния.
Иначе техните лъжи, всичко в Греховния град ще се сгромоляса като кула от карти.
Аз обаче те искам здрав и прав.
Дори дадох пари да лекуват... сърдечния ти проблем.
Ще живееш още дълго, лично ще се погрижа.
Ще бъдеш обвинен в изнасилване на хлапето и за стрелбата по сина ми.
Ще прекараш остатъка от живота си в затвора, опозорен и съсипан. Сам.
Кажи истината на жена си и тя ще умре.
Кажи истината на който и да е и ще умре.
Няма да ми дадат да свидетелствам.
Казах на ченгетата, че си ме спасил, а те решиха, че съм луда.
Убедиха родителите ми да ме държат настрана.
Казват, че си извършил неща, които не си.
Казах им, че си ме спасил от онзи изрод Рурк,
но дори не провериха дали съм още девствена, дали съм жива.
Благодарение на теб.
Всичко изопачиха. - Понякога истината няма значение.
Но ти винаги ще я помниш, нали?
Това ще означава много за мен.
Не се меси, Нанси.
Ще те убият, ако го направиш.
Не ме посещавай, не ми пиши, дори името ми не споменавай.
Ако не може да идвам, то поне ще ти пиша, Хартигън.
Ще се подписвам "Корделия". Това е една готина детективка в една книга.
Ще ти пиша всяка седмица. Непрестанно.
Добре, хлапе.
Сега бягай вкъщи.
Тук е опасно за теб.
Чао, Нанси.
Обичам те.
Джон Хартигън.
Г-н "Закон и ред".
Г-н "като от книгите".
Г-н "Могъщ и велик".
Трябва да ти се признае, добър си. Толкова години да не те хванат.
Но сега те хванах, приятелче. Хванах те доста добре.
Нека го погледна, не изглежда добре. - Наред е, Тами. Виждаш ли?
Картинка от Ада.
Виждаш ли Тами? Готина е, нали?
Наех я от Стария град. Искам да ти покажа какво няма да получиш.
Не и в затвора.
Чу ли ме, Хартигън? Не бъди глупак.
Играй с нас и може да получиш малко Тами.
Видя ли? Потрепери.
Гади й се от теб.
Чу за теб и малкото момиченце.
Нищо повече от това, което си обещах да понеса. И си го понасям.
Не може да спасиш детски живот и после да я захвърлиш на кучетата.
Не и в моята книга. Искат признание - няма да стане!
Имаше писмо от Нанси в килията ми. Наричаше себе си Корделия, както се разбрахме.
Не споменаваше нищо, което да я издаде.
Първоначално реших, че ще ми прати още едно-две, преди да ме забрави.
Обаче всеки четвъртък пристигаше ново.
Сладко хлапе.
Едвам сдържах ръката си да не трепери докато четях. Тя бе единствения ми приятел.
Дъщерята, която не съм имал.
Сладката ми Корделия.
Слабичката Нанси Калахан.
Изминаха осем години.
Дойде четвъртък и аз станах от леглото, развълнуван като дете на Коледа.
Взирах се в проклетия под на тъпата си килия,
търсейки писмо от Нанси, което го нямаше.
Още един такъв четвъртък. Дали е добре?
Дали й се е случило нещо?
Нищо.
Вече два месеца нито дума от Нанси.
Намерили ли са я? Хванали ли са я?
Разбира се, глупаво старче.
Сметни сам. Нанси е на 19. Колко още очакваш да ти пише?
Колкото и да го беше правила, това беше страхотно от нейна страна.
Забравила те е, старче.
Сам си. Напълно сам.
Този смърди ужасно, като развалена храна.
Като труп на бунище посред лято.
Така смърди, че ми иде да повърна.
Направо си ми откъсна главата. Като се свестих го видях.
Същия плик като на Нанси, но нямаше писмо вътре.
Нещо меко, нещо което е било живо.
Месо и кокал, които са били показалец на 19 годишно момиче.
Как, по дяволите, са я намерили?
Толкова внимаваше. Никога не каза къде живее или работи.
Трябва да изляза, да помогна. Нищо друго нямаше значение.
Нито живота, нито гордостта ми.
Искат още само едно нещо. Хвана ме, Рурк, победи ме.
Казах всичко което и както искаха да го чуят.
Казах, че съм извратен изнасилвач на деца. Съгласих се с всичко, което искаха.
Обичам те, Нанси.
Много километри са до града, Хартигън.
Да те закарам?
Стига да седиш пред мен. - Затворът те прави параноик.
Ние сме като водата и моста, за бога.
Осем години.
Да, осем години.
Ако това ще те успокои,
Ти ме накара да се мразя.
Нещо от Айлийн?
Да, ожени се повторно преди 4 години.
Има две деца.
Съжалявам, Джон.
Недей.
Радвам се.
Айлийн винаги е искала деца.
Ще бъде добра майка.
Както ти го каза, Боб. "Водата и моста".
С Боб се сбогувахме.
Аз потърсих единствения човек на планетата, за който ми пукаше - Нанси.
Как са разбрали, че ти ми пишеш тези писма?
Как са разбрали коя си? И какво са ти сторили, скъпа?
Нито звук.
Нямаше следа от живот.
Дали Рурк би си причинил толкова проблеми само за да съсипе един старец?
Като дете, убиващо муха, след като й откъсне крилата? Какво ли е направил на Нанси?
Май да чете, учи и пише е всичко, което е правела.
Нямаше дневник, нито телефонни номера или адреси, записани някъде.
Единствената следа бе кибрит от долнопробен салон.
Изстрел в мрака, но може да има познати там.
Задънена улица.
Нанси нямаше нищо общо с пияници и загубеняци като тези.
Каквото и да намерех тук, бе единствената следа къде е Нанси или кой я е отвлякъл.
Това е мястото. - Извинете, дали можете да ми помогнете?
Търся един човек.
В такава нощ всеки търси някого.
Не е това. Казва се Нанси.
Погледни сцената, страннико.
Таман загрява.
Слабичката Нанси Калахан.
Пораснала е.
Понапълняла е.
Нанси Калахан, 19 годишна.
А аз очаквах слабичък книжен плъх, някоя много срамежлива.
Колко малко ми е казала за себе си в писмата си през всичките години.
Как са я намерили?
И тогава ме осени.
Блъфирали са.
Доведох ги право при нея.
Все още не те е забелязала.
Обърни се и си излез.
Изведи този урод навън. Вземи му Беретата и го убий.
Аз съм просто бивш затворник, гледащ екзотична танцьорка.
Още няколко секунди и ще е спасена.
Не, Нанси. Не ме виждай!
Не ме разпознавай!
Няма време за обяснения. Направих голяма грешка.
В голяма опасност си. Трябва да се махнем ма секундата.
Както кажеш, Хартигън. Само да се облека.
Реших, че си ме забравил. Мен и тъпите ми писма.
Те ме крепяха.
Спираха ме да се самоубия.
Ще побързаш ли?
Нека аз да карам. - Никакъв шанс.
Само аз мога да я ръчкам.
Май ще се наложи да гръмнеш някого. - Нямам оръжие.
Под седалката.
Зареден е и работи.
Ще свърши работа. - Използвах го няколко пъти.
Рита като магаре.
Хартигън, имам толкова да ти казвам. Не съм спирала да мисля за теб.
Лежах будна нощем и мислех за теб.
За какво говориш?
Карай, Нанси, и дръж колата на пътя!
На теб разчита, старче. - Какво правиш?
Доказвам, че още си струваш.
Задръж я на пътя, Нанси!
Добър стрелец е, опитен.
Само че много бърза. Хаби си куршумите, сякаш са бонбони.
Не знае как да използва времето. Прицели се внимателно и погледни Дявола в очите.
Спри колата, Нанси. Искам да се убедя, че е мъртъв.
Добре, спирам колата. Потвърди смъртта.
Извинявай, малко се стреснах.
Справи се чудесно. Стой тук, сега се връщам.
Не, искам да съм до теб.
Така нищо не може да ми се случи. Моля те, искам да съм до теб.
Вонята. Почти повърнах.
Кръвта му смърди повече от самия него и е навсякъде.
Но самият него го нямаше.
Нямаме време.
Сирени. А преди им се радвах...
Не оставаше нищо друго, освен да намеря място да преспим.
Трябваше да успокоя Нанси и да измисля какво да правя нататък.
Вонята. Някак си беше с нас през целия път до мотела.
Нанси, бях в апартамента ти. Прозорците бяха широко отворени.
Стаите изглеждаха запуснати. Бях сигурен, че си отвлечена.
Прозорците ми? Пак ли са ме обрали? За трети път тази година!
Заклех се, че ако те видя пак, ще ти покажа, че съм пораснала и силна.
Но ето, че бях както преди - изплашена и безпомощна.
Такава съм глупачка. - Ще е по-добре, ако седнеш.
Никога не съм бил толкоз добър с някого.
Като става дума да успокоя травматизирано 19 годишно момиче,
съм добър колкото болен от паркинсон да прави мозъчна операция с тръбен ключ.
Винаги те е имало, Хартигън.
През всичките години.
Изнервям се само като го казваш.
Изтощен съм, трябва да поспя.
Спи с мен. - Престани, Нанси!
Осем години. Защо мислиш не спирах да ти пиша?
Не беше от благодарност.
Опитвах се да се влюбя в разни момчета.
Един-два пъти почти си повярвах.
Но вече бях влюбена... в теб.
Стига, за бога! Та аз мога да съм ти дядо!
Просто си изплашена. - Не съм.
Не!
Грешка след грешка, а сега и това. За бога, та ти си дете!
Обичам те.
И аз.
С цялото си сърце.
Студен душ. Помага.
Недей, Нанси.
Позна ли ми гласа, Хартигън?
Позна ли гласа ми, скапано ченге?
Различен съм, но ми позна гласа, нали? - Разбира се, Младши.
Всичко отиде по дяволите. Предадох единствения си приятел.
Пуснах я право в ръцете на убиец-изнасилвач, когото си мислех, че съм оправил.
Прецакан от едно хлапе, син на сенатор. Всичко се провали.
Клъмп, аз съм.
Имам мъртвец за покриване. Смятай ме за купона довечера.
Хванах момичето, тъпако. Всичко да е идеално, че ще звънна на татко.
Зъбите ми да са чисти и лъскави. Дано си готов и всичко да е наред.
Правя каквото си искам.
Както и когато го искам.
Баща ми - бих го обичал, ако не го мразех.
Похарчи много пари по разни експерти да ми върнат онова между краката.
Само и само да си има внук.
Само дето имаше странични ефекти.
Не че се оплаквам де. След случилото се си живея живота.
И сега ти ме заведе до милата ти Корделия.
Чудехме се кой пише писмата. Тя не се издаде.
Умно момиче. Много красива, много.
Малко е старичка за моя вкус, но от мен да мине този път.
Нанси, не викай. Каквото и да ти прави не викай.
Ще крещи. Цяла нощ ще се занимавам с нея. Ти ще умреш, знаейки че вината в твоя.
Всички крещяха, Хартигън.
Дузини, може би стотици. Заслужават си осемте години. Всяка една крещя.
Ако нямаше толкова хора наоколо, щях да ти покажа как и Нанси ще крещи.
Ще бъде едно адско шоу!
Това е. Няма как да се боря.
Няма надежда.
Няма шанс.
Това е.
Краят.
Не!
Опитай, старче. Стегни си врата.
Мърдай. Прозореца, може да има аларма.
Стегни врата си, по дяволите. Съсредоточи се.
Няма аларма.
Стъклото. Срежи въжето. Хайде, можеш!
Ще се справиш.
Може би е неприлично от моя страна да коментирам твоята глуповата прибързаност
при избора на толкова неугледна и непрактична кола, г-н Шлъб.
Дано тази "мисия" отвори твоя взор.
Къде в това аеродинамично изчадие, толкова вдъхновяващо,
да сложим своя багаж?
Мога само да изразя учудване, че прозорецът е без аларма.
Казвай къде Рурк води момичетата или ще ти прережа гърлото. На английски!
Трябва да...
Дори земеделец... Във фермата.
Това ми стигаше.
Всяко ченге знаеше фермата на Рурк и че трябва да стои далече от нея.
Шлъб и Клъмп носеха цял арсенал.
Като станеше напечено, сигурно щеше да ми потрябва артилерия.
За начало трябваше да съм тих. Тих и подъл.
Колата на Нанси. На 10 км. от фермата.
"Никой, освен мен не може да я ръчка.", така ми каза. Добро момиче.
Колата се бе повредила и тя не бе казала на жълтото копеле как да я запали.
Дръж си устата затворена. Бас ловя, че Младши не се шегува.
Сигурен съм, че те удря свирепо.
Бъди силна, осигури ни още няколко минути.
Още има надежда, Нанси. Недей да крещиш.
Заразях колата на километър от фермата и минах през гората.
Не бях минал и половината, когато ме удари.
Сърцето ми.
Не можеше да е то. Бях излекуван!
Лоша кашлица.
Имаше кръв, но това нямаше значение.
И без това нямаше още много да съм жив.
Гаден начин да убиеш някого, но за сметка на това е тих.
После ще се мразя.
Само го правиш по-лошо за себе си, тъпа краво!
Да не мислиш, че се изморих? Така ли е?
Ти ще се пречупиш. Ти!
Ще плачеш и ще се молиш!
Ще крещиш, голяма грозна краво!
Ще крещиш!
Мислиш, че камшикът е най-лошото? Това беше за заблуда.
Хартигън беше прав. Не можеш да го вдигнеш ако не крещя.
Жалък си!
Жалък.
Ето за това не обичам да ми се подиграват.
Вади най-лошото у мен.
Глупав старец.
Много се разбърза.
По дяволите! Невъзможно!
Атакувам като левак, а уж нямаше. Глупав старец.
Добре го уцелих. - Не рискувай, довърши го.
Добър съвет.
Откажи се, Младши.
Свърши се, пусни я. - Сънуваш, Хартигън.
Искам да ти видя реакцията докато разфасовам любимата ти пред теб.
Виж се, едвам стоиш. Дори не можеш да вдигнеш пистолета.
Разбира се, че мога.
За секунда се уплаших. - Нанси, съжалявам.
Няма да рискувам с теб.
Първо ще се отърва от теб, а шоуто после.
Ето го.
Ще боли. - Имаш право.
Шибаняк!
Отнех му оръжието.
И двете.
Не след дълго удрях смес от кожа и кости, за това спрях.
Сбогом, Младши.
За мен бе удоволствие.
Не крещях, Хартигън.
Нито веднъж.
Не крещях.
Знам, мила.
Вече си голяма и силна.
Докато стигнем до колата, Нанси спря да трепери. Кожата й пак е топла.
Пак си беше тя. - Мерси за палтото.
И за всички дребни неща.
Като спасяването на живота ми... два пъти.
По-добре да тръгвам. - Няма ли да дойдеш с мен?
Не. Мои приятели идват насам.
Да събират доказателства. Ще взривя това проклето място.
Ще очистя името си и ще тикна сенатор Рурк където му е мястото - зад решетките.
Не мога да те загубя. Не и отново.
Никога няма да ме загубиш, Нанси.
Нанси Калахан. Любовта на живота ми.
Срам ме е, че я излъгах. Дано ми прости.
Сенатора зад решетките? Как ли не. Може след това да набия един и на Господ.
Няма прокурор в щата, който да тръгне срещу сенатора.
Убих единствения му син. Кръвната връзка е прекъсната.
Рурк загуби проклетото си завещание.
Ще използва властта си да ми отмъсти. Ще ме потърси чрез Нанси.
Пак ще я намери. И така до безкрай...
Никога нямаше да е в безопасност или поне не докато аз съм жив.
Имаше само един начин да го победя.
Старецът умира, младата жена живее.
Честна размяна.
Обичам те, Нанси.
Да.
Мамо, недей така.
Не е заради града. Навсякъде можех да катастрофирам.
Да, само лека фрактура.
Докторът каза, че за нула време ще се оправя.
Завий на правилния ъгъл в Греховния град
и можеш да намериш... всичко.
Беки?
Нещо против да запаля?
И аз те обичам, мамо.
Всичко.