Потрепери от вятъра като последното листо от умиращо дърво.
Оставих я да чуе, че идвам.
За момент тялото й се скова.
Нещо против да запаля?
И аз ще запаля.
И ти ли си толкова отегчен, колкото и аз?
Не съм тук заради купона.
Дойдох заради теб.
От няколко дни те наблюдавам.
Ти си всичко, което един мъж може да иска.
И не говоря само за лицето,
тялото,
или гласа ти.
Тайната се крие в очите ти.
Толкова неща прозират през тях.
И какво видя?
Привидно спокойствие.
Омръзнало ти е да бягаш.
Готова си да се изправиш срещу кошмарите си.
Но не искаш да го направиш сама.
Не.
Не искам да се изправя срещу тях сама.
Вятърът наелектризира атмосферата.
Кожата й бе мека и топла.
Парфюмът й - сладко обещание.
Казах й, че всичко ще е наред.
Че ще я спася от страховете й, и отведа далеч от тук.
Казах й, че я обичам.
Заради заглушителя, изстрелът прозвуча като шепот.
Притисках я силно, докато си отиде.
Нямаше да разбера от какво бяга.
Осребрих чека й на сутринта.
ГРЕХОВЕН ГРАД
Още час до края на последният ми работен ден.
Наложи се да се пенсионирам рано.
Според лекаря съм страдал от "ангина".
Излъсках значката си и се подготвих да се сбогувам с нея.
Свидетел е на 35 години служба, сълзи,
кръв, ужас, и успеха, който те символизират.
Мисля си за усмивката на Айлийн,
за дебелата пържола, която купи днес от месарницата.
И за една недовършена работа.
Младо момиче, безпомощно в ръцете на ненормалници.
По дяволите, Хартигън.
Няма да ти позволя да го направиш.
Ще погубиш и двама ни.
Предупреждавам те. - Пусни ме, Боб.
Повличаш ме надолу заедно с теб. Аз съм ти партньор.
Могат да убият и мен, а това не ми харесва.
Ще повикам подкрепление. - Да, а ние ще чакаме.
Ще чакаме, докато копелето Рурк се гаври с жертва номер 4.
Номер 4!
Нанси Калахан, 11 годишна. И тя ще бъде изнасилена и накълцана на парчета.
Докато дойде подкреплението, което така отчаяно чакаме,
Рурк ще се е скрил при татко, Сенатора.
Успокой се, Хартигън.
Помисли трезво.
Наближаваш 60-те и си с болно сърце.
Няма да спасиш никого.
Страхотно становище, Боб.
Голяма помощ си за отдела. - Айлийн те чака вкъщи, помисли за нея.
Майната ти, Боб.
Може би си прав. - Най-накрая говориш смислено.
Ама че начин да се разделиш с партньора си и да излезеш в пенсия.
Нанси Калахан, 11 годишна.
Доколкото знам, вече е мъртва.
Ти беше много добро момиче, Нанси, много тихо.
Не се плаши.
Скоро ще те отведем вкъщи.
Но преди това искаме да те запознаем с един човек.
Той е много добър.
На половината път към склада стомаха ме сви.
Болезнени киселини в стомаха.
Поне се надявах да са киселини.
Харесвам необмислените и моментни решения.
Така най-бързо изпитвам удоволствие от шофирането.
И всичко това, само заради няколко секунди задоволство, г-н Шлъб?
Ще рискувате да развалите отношенията ни с работодателите?
Бърт Шлъб и Дъглас Клъмп, две мутри, които биха свършили и най-мръсната ви работа.
Този Ягуар, за който така безразсъдно копнееш все още е собственост на нашият клиент,
синът на сенатор Рурк - Трябва да съм тих
и да ги сваля бързо. - Знаеш колко сурови ще са последствията
и от най-малката вдлъбнатина или одраскване по колата!
Поеми дъх. Дай време на сърцето си да забави ритъма.
Но то не иска да се успокои.
Стегни се,
тя се нуждае от теб.
Свършихме тук, Бени.
Да ги оставим насаме. - Идвам след минута, Лени.
Искам да се уверя, че ще си допаднат.
Че кой звяр няма да си допадне с такова мило момиченце?
Сигурно ужасно се страхуваш,
но няма защо.
Само ще си поговорим.
Ще си побъбрим, аз и ти.
Не плачи.
Докторът ме предупреди за това и каза да си пия хапчетата.
Вече не е нужно да пазя тишина.
Дишай, старче! Докажи, че в теб още има живот.
Ако загина, поне ще е с гръм и трясък.
Той обича да слуша писъците им.
Виждал съм сгърчените лица с изцъклени очи и зяпнали уста на жертвите му,
сковани в предсмъртен ужас.
Не чувам писъци. Или съм дошъл на време, или съм закъснял.
Само повърхностна рана.
Изправи се, старче!
Рурк!
Откажи се.
Пусни момичето. - Не можеш да ми направиш нищо, Хартигън.
Знаеш кой съм, знаеш кой е баща ми.
И с пръст не можеш да ме докоснеш, мръсно ченге!
Погледни се. Дори не можеш да вдигнеш пистолета.
О, да, мога.
Затвори очи, Нанси. Не искам да гледаш.
Хайде, скъпа, закрий очите си.
Отнех му оръжието.
И двете.
Ама че начин да се разделиш с партньора си. - За Бога, не усложнявай нещата!
Не искам да те убивам. - Добре съм, Боб.
Никога не съм бил по-добре.
Готов ли си да те сритам?
Не млъквай, печели време, докато подкреплението пристигне.
Сядай долу.
Ще те убия, ако се наложи. - Дръж го на разстояние от момичето.
Малката Нанси.
Не може да я убие, щом подкреплението дойде. - Бягай, Нанси, спасявай се.
Не го слушай, побъркал се е. - Правиш се на печен, а?
Не мърдай от мястото си. - Застреля партньора си в гръб,
а после плашиш малките момиченца.
Ще извадя резервния си пистолет и ще ти покажа как се прави.
Можехме да измислим нещо, но ти провали нещата. Сядай или ще те гръмна!
Толкова си бавен, че не можеш да ме спреш. - Сядай!
Никога няма да ме спреш.
Най-накрая седнах, както той нареди.
Сирените са близо. Тя ще е в безопасност.
Пред очите ми притъмня. Нямах против.
Заспивах.
Тя ще е в безопасност.
Старецът загина, момичето ще живее.
Честна размяна.
ТРУДНОТО СБОГУВАНЕ
Горещо е като в ада. Противна стая в противен град.
Пред мен стои богиня.
Повтаря ми, че ме желае.
Няма да се чудя, как ми е излязъл късмета. - Желая те.
Ароматът й е като на ангел.
Перфектната жена.
Богиня.
Нуждая се от теб.
Голди.
Така бе казала, че се казва.
След 3 часа имах чувството, че главата ми ще се пръсне,
а студеното чувство в стомаха ми подсказа, че Голди е мъртва.
По тялото й нямаше и следа. Трябва да забележиш, че перфектните й гърди
вече не се движат, както би трябвало, ако тя диша.
Била е убита докато съм лежал до нея,
мъртво пиян, каквато бе и тя.
По дяволите, Голди, кой иска смъртта ти?
Коя си ти, която подари на един нещастник нощта на живота му?
Едва ли е било заради външния ми вид.
Защо дойде в този долнопробен бар?
Защо, мила Голди?
Ченгетата.
Кой ги е повикал? Само аз и убиеца знаем за убийството.
Някой е платил добри пари, за да ме натопят.
Няма причина, да се държа мило. Ще ги посрещна както аз си знам.
Убиецът ти ще си плати, Голди.
Отворете, полиция!
Ей сега!
Не знам защо умря Голди,
нито пък как. До тази вечер не те познавах.
Но ти ми подаде ръка, когато имах нужда.
Когато открия убиеца ти,
смъртта му няма да е бърза и тиха, а дълга и мъчителна, както аз обичам.
Адът ще изглежда като рай, след това, което ще му сторя.
Обичам те, Голди.
Клеър?
Спокойно, Лусил. Малко се поожулих.
Случайно да ти се намира една бира? - Никакъв алкохол за теб.
Не си тук заради безплатната бира, нали?
Не.
Заповядай, това ще ти помогне. - Мерси, страхотна си.
Лусил е полицая, който отговаря за мен. Само един Бог знае защо си няма гадже.
С това тяло може да има всеки мъж.
Приятелката й, психиатър, й намира тези хапчета.
Веднъж опита да ме анализира, но се ужаси.
Отдавна не съм те виждала такъв.
Сбих се с ченгетата.
Не уби никой, нали? - Доколкото знам, не.
Но здраво ги поотупах.
И как да оправя бакиите ти?
Този път няма нищо за оправяне.
Не става дума за пиянска кавга,
или някаква отрепка с горелка. Този път работата е сериозна.
Успокой се, Марв. Вземи още едно хапче. - Не мога да се успокоя!
Кръв за кръв и то с литри.
Като в лошите, стари времена. Те се завърнаха.
Не ми оставиха избор.
Готов съм за война. - Този път ще лежиш до живот.
Знаеш ли какво е да се събуждаш всяка сутрин и да не знаеш защо съществуваш?
Но вече съм навън. Убиха скъп за мен човек.
Знам точно какво трябва да направя.
Била си уплашена, Голди. Някой е искал смъртта ти и си го знаела.
Обикаляла си долнопробните барове,
търсейки най-едрото и отвратително животно и си намерила мен.
Ще открия копелето, което те уби
и ще го пратя в ада.
Тръгни по задните улички на греховния град
и можеш да откриеш всичко, което ти трябва. - Това палто изглежда ужасно.
Лицето ти също.
Чупката!
Нов е, Марв. Не знаеше.
"Кейти" е мой тип бар.
Нанси току що е започнала танца си, но тълпата вече е останала без дъх.
Много нощи съм я гледал похотливо,
рамо до рамо с другите нещастници като мен.
Но тази вечер съм тук за друго.
Какво ще искаш, Марв? - Водка с бира, Шели, и минавай по-често.
Веднага, скъпи. И не прекалявай.
Повечето хора смятат Марв за луд.
Просто късмета му е изневерил и се е родил в неправилния век.
Мястото му е на някое древно бойно поле, размахвайки брадва пред нечие лице.
Или на римска арена, борейки се с други гладиатори като него.
В онова време щеше да има купища момичета като Нанси.
Шоуто свърши, облепена главо.
Допивай си. - Страхотно палто.
Ще сложим край на убийствата ти, копеле.
Обичам наемните убийци. Можеш да ги смелиш, без да ти тежат на съвестта.
Свали го! - Моля?
Ще нацапаш хубавото палто с кръв. - Вземи го, твое е.
Кой от вас, нещастници, уби Голди?
Този, който го е направил, е професионалист.
Кой те изпрати?
Не чух име.
Ако те гръмна в пъпа, май ще съм се прицелил твърде високо.
С това държание ще ме накараш да стана много лош.
Тели Стърн ми даде поръчката.
Държи масите в клуб "Трите Аса".
Много ти благодаря.
В този момент се случи най-ужасното нещо.
За секунда усетих ангелският аромат на моята Голди.
Трябваше да си изпия хапчето.
Копеле.
Ще си платиш за онова, което ми стори.
Приказлив ли си, Луи? Колко ти платиха, за да ме натопиш? А за убийството?
Беше Конъли. Някой те е излъгал.
Но той никога няма да пропее.
Не знам за теб, но аз се забавлявам.
Конъли пропя. Всичко пропяха.
Какви са греховете ти, синко?
Отче, не искам да те задържам цяла нощ, затова ще ти разкажа само за последните.
Ръцете ми са оцапани с кръв. - Говориш метафорично.
Трябваше да разбера нещо, затова излязох,
потърсих някой, който знае повече от мен и го попитах.
Понякога въпросите ми са трудни.
Например, тази вечер убих трима.
Първо ги измъчвах, естествено. Изкачих се в хранителната верига.
Първите двама бяха дребни риби, пратеници.
Но Конъли посочи теб, отче.
Мили Боже, Марв. Това е божи дом.
Само ми дай име.
Рурк.
Насилваш късмета си с тези приказки, отче.
Не може работата да е толкова голяма.
Край Норт Крос и Леникс има ферма. Всичко е там.
Сам разбери истината. И докато го правиш, запитай се...
Струва ли си да умреш, заради трупа на една курва?
Струва си да умреш. Струва си да убиеш. Струва си да идеш в ада заради нея.
Амин.
Отчето каза, че тези ключове са за Мерцедес.
Или поне онова, което минава за Мерцедес в наши дни.
Тези модерни коли ми приличат на електрически самобръсначки.
Голди.
Голди!
Това не може да е Голди.
Моя е вината, че се заблудих.
Толкова се забавлявах, че забравих да си пия лекарството.
Онова не беше Голди. Тя е мъртва.
И това е причината да върша всичко това.
Лошо е да забравяш да си пиеш лекарството, когато си болен.
Студеното чувство сви стомаха ми и не поиска да си иде.
Тази ферма е лошо място. Тук са умирали хора.
Май сбърках пътя.
Не искам да се бия с теб, куче.
Ти не си виновно за нищо.
Спокойно.
Няма да хабя куршумите си за теб, приятел, те са за собственика ти.
От теб лъхаше на кръв и мисля, че знам каква точно.
Опитах да разбера какво е заровено тук.
Започва се.
Невъзможно! Никой не може да се промъкне край мен.
Ослепях. Не чувах нито звук. Никой не е толкова тих.
Никой, освен човекът, промъкнал се в хотелската ми стая преди 2 дни.
Ти си бил, копеле, ти си убил Голди.
Провалих се, Голди. Открих убиеца ти, но той се оказа по-добър от мен.
Толкова тих, толкова бърз. Роден убиец.
Защо не ме уби?
Пази главите за спомен.
Останалата част от тялото изяжда. - Лусил?
Не е като вълк.
Вълкът си откъсва парчета.
Този оглозгва дори костите.
Яде хора.
Готви ги, все едно са пържоли. - Нека те стопля.
Като пържоли... Сега пипна и двама ни.
Всичко е наред. Поеми дълбоко въздух.
Само погледни главите на стената. Главите на...
Копеле. Присмива ни се, с онази проклета усмивка.
Накара ме да гледам как изсмуква месо от пръстите ми.
Накара ме да гледам!
Бих убила човек за една цигара.
Жени. Понякога е нужно само да се освободят от негативната енергия
и минута по-късно няма и следа от предишното им състояние.
В голяма беля ни забърка, Марв.
Който и да стои зад това, има големи връзки в полицията. Някаква идея?
Един, с който разговарях тази вечер, спомена името Рурк.
Знаел е, че ще разследвам проститутката преди мен. - Каква проститутка?
Тази, от която си обсебен. Мъртвата Голди.
Не знаех, че е проститутка.
Но това не променя нищо.
И все пак, не знаех. - Била е от много висока класа.
Сигурно добре сте си прекарали. - Почакай, приближава кола.
Кевин.
Знам лицето и името му.
Пак ще се срещнем, Кевин.
Да вървим.
След като проверят къщата ще дойдат и насам.
Ще дам на тези копелета един урок.
Няма да ти позволя да ни убиеш, Марв.
Не стреляйте, изслушайте ме. Аз съм надзираващият го полицай.
Той е невъоръжен и в безсъзнание. Няма нужда да го убивате.
Капитане, няма и следа от него. - Ето ти една следа.
Страхотно палто си облякъл.
Не можех да си избия от главата думите на ченгето, което току що убих.
Бях много ядосан заради онова, което стори с Лусил,
затова се отнесох подобаващо с копелето.
Чак когато започнах да му показвам собствените му парчета месо, спомена едно име.
Патрик Хенри Рурк. Мъж в расо.
Можел е да стане президент, но е избрал да служи на Бог.
И с времето станал най-могъщият човек в Щата.
Сваля кметове и губернатори само с махване на ръка.
Дори направил нещастният си брат сенатор, без да се изпоти.
И сега ще умре заради една мъртва проститутка.
Започвам да свиквам с идеята. Все повече ми харесва как звучи.
Друга мисъл ме стъписа, като удар в топките.
Ами ако греша?
Болен съм и понякога се обърквам.
Лусил е мъртва и не мога да ви взема лекарството. Ами ако всичко това е измислица?
Ако най-накрая съм се превърнал в онова, което хората очакваха?
Маниак.
Психопат.
Не мога да убия човека без да съм сигурен дали той е виновен. Трябва да се уверя.
Докато стигна до Старият Град, стоката вече бе по витрините.
Около час разпитвах за Голди.
Не получих отговори, но те бях тук някъде. Лусил каза, че Голди била проститутка.
Следователно, корените й са тук. Приятелките й също, дори семейството.
Не може да си Голди, тя е мъртва!
Голди. Да, бе.
От дни нито съм ял, нито съм си вземал лекарството. Нищо чудно, че халюцинирам.
Копеле!
Той е луд.
Удари го пак, Уенди. Този път по-силно.
Чакай малко, защо те нарече Уенди? - Защото така се казвам, маймуно.
Голди ми беше сестра.
Близначка.
Предполагам тя е била добрата в семейството.
Къде са Голди и другите 6 момичета? Какво им стори?
Шибана кучка. Погледни ме.
Някоя от вас дами ще ми позволи ли да се приближа достатъчно близо, за да я убия?
Естествено, че не. Но Голди...
Но тя го направи, защото мислеше, че мога да я защитя.
Обзалагам се, че ченгетата не са направили нищо за другите момичета.
Но щом ме натопиха за изкупителна жертва, веднага се появиха с димящи дула.
Не им се дадох. От тогава убивам, за да разбера истината.
Затова, кукло, или ме застреляй, или не ми пречи.
Глупости!
Тогава отивам да довърша започнатото.
Аз вързах възлите. Те са ми специалитет.
И просто си стоя, въпреки, че можеше да ми отнемеш оръжието когато пожелаеш?
Реших, че можем да поговорим цивилизовано.
Не удрям момичета, иначе сигурно щях да те напердаша.
Ще ни трябват белезници. - Какви искаш? Имам колекция.
Дай му тези, които са в теб, Гейл.
Фермерче на име Кевин уби Голди.
Кардинал Рурк стои зад него, но още не знам защо.
Знам, че звучи налудничаво.
Напротив. Голди работеше с духовенството.
Още едно парче от пъзела се изясни.
Много съм глупав, за да наредя цялата картинка все още...
Запали 2 цигари и ми подаде едната. Вкусих червилото й,
а сърцето ми заби така шумно, че не чувах нищо друго.
Искаше ми се да се пресегна и да усетя още веднъж тялото й, но тя не е Голди.
Да, това ще свърши работа.
Ще ми трябва и дузина от тези каучукови тръбички.
Една макара бодлива тел.
И чифт от онези ръкавици, с които да държа телта.
Затягате сигурността вкъщи, а? - И още как.
Беше ми сестра, затова ще участвам до края.
Но ти защо се изправяш срещу Рурк заради някого, когото едва познаваш.
Беше мила с мен. Дари ми нещо, което не знаех че съществува.
Заради външния ми вид никога не съм бил способен дори да си купя жена.
Спрях да й обръщам внимание и се затворих в себе си.
Най-добре да прочистя главата си. Проверих списъка.
Каучукови тръбички, бензин,
трион,
ръкавици, белезници,
бодлива тел, брадва,
Гладис и юмруците ми.
Наближихме, отбий. - Добре, Марв.
Не гаси двигателя.
Ако не се върна до 20 минути, изчезвай от тук и не поглеждай назад.
Убий го заради мен, Марв.
Убий го подобаващо.
Няма да те подведа.
Слизаше към кухнята за среднощна закуска.
И знаех каква точно.
Хайде, кучи сине.
Мамка му, ловък е.
Само това ли можеш, задник?
Точно така, приеми нещата лично, приближи се, с това мога да се справя.
Пипнах те, копеленце. Твой ред е да ядеш бой.
Опитах да забавя сърцето си и да угася огъня в дробовете ми.
Мускулите ме боляха ужасно. - Нека аз го убия, Марв.
Тя ми беше сестра, нека аз да го довърша.
Не трябваше да идваш, Уенди. - Исках да го убия...
Съжалявам хлапе, но още дори не съм започнал с тази отрепка.
Не искам да гледаш какво ще последва. Ще сънуваш кошмари.
Честно да ти кажа, много съм изморен.
Не от боя ни, а от рязането и връзването.
Не е толкова лесно, колкото изглежда.
Щеше да е доста кърваво, ако не използвах тръбичките за турникети.
Е, трябва да призная, че тук-таме шурна малко кръв.
Усещаш ли миризмата й във въздуха? Направих го, за да привлека приятелчето ти.
Я виж кой е тук.
Ето го, идва.
Добро куче.
Не крещя. Нито когато помияра се наяде
и червата на Кевин се търкаляха по земята,
а копелето, някак си все още живо, ме зяпаше.
Нито когато хванах триона и довърших работата.
Така и не изкрещя.
Обадих се в бара и помолих Нанси да ме чака у тях.
Съгласи се, както обикновено. - Здрасти Нанси, имаш ли бира?
Естествено, Марв. Коя е мацката?
Нанси би направила почти всичко за мен.
Преди година имаше приятел, който я биеше. Добре го подредих.
Много се ядосвам, когато мъже бият жени. - Какво да правя с нея?
Най-добре я откарай в "Свещеният Дъб".
Ами ти? Напускаш ли града?
Не, тук ми харесва.
Откраднах паркирано такси и не превишавах скоростта, за да не привличам внимание.
Главата ми започна да се избистря, а нещата да се изясняват.
Длъжник съм ти Голди, и ще се разплатя.
Ако убийството на Рурк ще доведе до моята смърт, независимо успея или не,
то бих умрял с усмивка, знаейки, че поне нещо съм свършил като хората.
Тихо е като в гробище, няма следа от него. - Продължавай да наблюдаваш.
Кевин? - Поне онова, което остана от него.
Кучето изяде останалото.
Господи!
Чудовище!
Демон!
Викнеш ли, ще те застрелям.
Той имаше ангелски глас.
Говореше само с мен.
И сега е мъртъв, заради една тъпа курва.
Не е добра идея да говориш така за Голди пред мен.
Когато дойде при мен,
бе измъчено момче.
Измъчваше го вината.
Опитах да му дам съвет.
Яденето на хора го изпълваше с бяла светлина.
Разплакан, той ми се закле, че е усетил допира до Всемогъщия Бог.
Какво ли разбираш ти? - Знам, че яденето на хора е странно.
Той не само ядеше телата им, ядеше и душите им.
И аз се присъединих към него.
Всичките жертви бяха курви.
На никой не му пукаше за тях, на никой не липсваха.
И тогава твоята Голди за малко не развали всичко.
Въртеше се на обществени места. После дойде при теб...
Беше толкова подходящ. Същата вечер развали нашите планове.
Кой би повярвал, че ще си падне по мутра като теб?
Кевин я уби. Изпратих полицията да те арестува, но ти не се остави да те хванат.
Ти не се отказа. Сега Кевин е мъртъв, а ти си тук, за да...
ме елиминираш.
Това ще ти достави ли удоволствие?
Убийството на безпомощен дъртак?
Самото убийство - не,
но всичко друго, което ще го предшества.
Кевин. Отиваме си вкъщи.
Вече можеш да викаш ако искаш.
Красиво е, Голди. По-хубаво от онова, което ти обещах.
Адът ще изглежда като рай, след това, което ще му сторя.
Не мърдай! Божичко!