Отново съм свободен и ще завладея света...
...както в далечното минало.
Тогава, когато злият магьосник, Аку, излезе от земите на омразата...
...за да покори нашата земя, аз бях млад император...
...и бях безсилен да му попреча.
Но тогава си спомних историята за тримата монаси, дарени с мистични сили...
...която дядо ми ми разказваше.
Качих се на най-високият връх на планината...
...където убедих монасите да ми изковат вълшебен меч.
Въоръжен с този меч и надеждата на моя народ, се изправих срещу Аку.
Неговата злина беше нищожна в сравнение със силата на справедливостта.
И с магическият меч, демоничната сила на Аку беше вкарана в земята...
...той завинаги бе затворен в безплодните земи, създадени от самия него.
През годините ние въстановихме величието на нашия народ...
...с надеждата никога вече да не срещаме такова зло като Аку.
Винаги бъди нащрек, сине.
Защото злото понякога е точно зад теб.
Не, неможе да бъде.
Аку.
Мечът.
Не и този път.
Майко, Аку се завърна.
Тябва да направиш каквото бяхме планирали. Бъдещето ни зависи от това.
Почивка.
Ето малко вода, императоре.
Никаква вода за него!
Съжалявам, императоре.
Вода. Вода. Вода.
Казах, никаква вода!
Той се завърна.
Глупак. Никой не напада помощниците на Аку.
Унищожете го!
Сине.
Какво е станало с нашата земя, татко?
Сине.
Минаха много години от съдбовният ден...
...в който Аку се завърна от затвора си.
Зароби ни да му набавяме необходимите ресурси...
...за да може да увеличава силата си...
...и да превземе целия свят.
Не се тревожи, татко. Със силата на този меч, аз ще унищожа Аку...
...и ще го пратя обратно в земите на омразата от които е дошъл.
Не!
Едно време мислех като теб, но мечът е само инструмент.
Никаква сила не може да се сравнява, с тази на ръката, която държи меча?
Злото е умно и заблудата е най-силното му оръжие.
Остави меча да те води към съдбата ти...
...но нека мозъкът ти да определя пътя.
Няма да те разочаровам, татко.
Бъди внимателен, сине, защото злото винаги намира начин.
Мъглата е пълна с демони. Аку е наблизо.
Аку!
Кой си позволява да призовава господаря на господарите?
Приносителя на мрак?
Шогуна на мъката - Аку.
Аз съм изгубеният син на земите, които ти ограби.
Тук съм, за да поправя стореното.
За моя народ. За моя баща. За моето рождено право.
Глупак.
Никой смъртен неможе да нарани великият Аку.
Този меч. Спомням си това острие.
Разпознавам кръвта ти.
Ти си сина на онзи глупак, който ме затвори преди толкова много години.
Няма значение.
Нито той, нито меча имат силата да ме убият.
И ти също.
Без значение каква форма заемаш, Аку...
... не можеш да победиш справедливостта.
А сега, демоне, с благословията на справедливостта...
... и силата на свещеното острие...
... те призовавам обратно в долната дупка от която си излязъл.
Сега може и да си ме победил, но аз ще те унищожа в бъдещето.
Няма бъдеще за теб, Аку.
Не съм съгласен.
Каква е тази магия?
Аку--
Не се притеснявай, самурай. Пак ще се срещнем.
Но следващият път няма да имаш такъв късмет.