Ричмънд, Вирджиния 1865 г. Краят на Гражданската война
Последният броненосец, пробил блокадата на Севера.
Извинете, капитане. - Продължавай напред, дръж здраво!
Корабът е готов, капитане! - Лейтенант.
Трябва да излезем от канала. Малък напред. Скорост 5 възела.
100 метра! Ще се справим!
Огън!
Пълен напред! - Да, капитане!
Стоп машини! - Капитане?
Стоп машини! Празен ход! Прекратете огъня.
Прекратете огъня! Стойте на позиция!
"Подводен археолог фанатично издирва призрачен боен кораб. "
САХАРА
Г-жа Нуоколо, Ева Рохас от Световната Здравна Организация.
Това е д-р Хопър. - Здравейте, приятно ми е.
Съжалявам за това докторе. Светлината взе очите му.
Как се казва? - Азекиуе. Викаме му Киуе.
Здравей Киуе, аз съм Ева. Трябва да те прегледаме.
От кога е болен? - От два дни.
Пътувал ли е някъде наскоро? - Миналата седмица ходи до Мали.
С баща си. - Къде е сега баща му?
На фара е. Там работи.
Кръвно 80/50.
Прилича на вътрешен кръвоизлив. - Ще взема кръвна проба.
Сложи му успокоително!
Каква доза? - 2 милилитра.
Всичко е наред, Киуе.
Добре ли си? - Мали, точно като другите.
Да, знам.
Започва епидемия, Франк. - Имаме само 6 случая.
Не е достатъчно. - О, и колко ни трябват?
Петдесет? Шест хиляди?
Кога трябва да започнем да се притесняваме?
Трябва да открием източника, Франк.
Искаш да отидеш в Мали?
Няма да я бъде. СЗО не смята да губи повече персонал в гражданската война.
Ето, довърши доклада си.
Добре. Точно навреме за аутопсията.
Ева... ще видя какво мога да направя.
Ще представя случая пред борда... Може този път да се вслушат.
Благодаря ти.
Трябват ни кръвни проби от бащата. - Ще го потърся.
Г-н Нуоколо?
Нямаш работа тук!
Бързо, вземете чантата и!
Добре ли сте?
Хей! Остави това! Какво правиш!?
Я стига. Хайде момчета, давайте.
Недей! Спрете ви казвам!
Дръж това! Хайде де, хващай!
Дай ми гаечния ключ...
Не това, трябва ми гаечен ключ... Благодаря.
Готово! Готови сме!
Извинете.
Ал Джиордино. - Ева Рохас.
Прекрасно се справихте. Добре дошли на борда.
Хайде включвай. Спускай! Давай, давай!
Здравейте, по-добре ли сте? О, аз съм Руди.
Е Руди, къде сме? - На борда на Марта М., от флота на НАМПИ.
Не знаехме коя сте, затова ви взехме с нас... Имахте оток на гърлото...
Руди! От два месеца чакам този миг!
Не ги оставяй да се издавят! - Да, адмирале!
Давайте, започвам броенето: 5, 4...
3, 2, 1...
Дами и господа, позволете да ви представя
една находка на 772 години право от дъното на океана!
Да живее краля! Крал Батим!
Добра работа, всички! - Какво по дяволите правиш, Ал?
Това е само кран, не е самолет!
Да бе, това да не ти е модел 91. Това е модел 93.
Не че ти можеш да се справиш с който и да е от тях.
Краля ще посрещне поданиците в музея след 5 часа.
Не се тревожете, сър. Там сме. - Само някой да го няма!
Хей, я виж ти кой е пак на крака!
Благодарение на теб, предполагам.
Имаш късмет, че загуби само чантата си. Това е опасен град.
Да по дяволите, наистина загубих чантата си.
Струваше ли си да умреш заради нея? - Труден въпрос.
Какво, наистина ли си струваше да умреш за нея?
Хей Дърк, я си довлечи задника и помогни да изстържем мръсотията от това нещо.
Извини ме.
Хайде дами, приведете г-н Батим в ред. Изчистете го! Отиваме на празненство!
Адмирале? - В пенсия. Джим Сандекър.
Ева Рохас. Работя в СЗО.
Мисля, че едно кафе ще ви дойде добре.
Дано да не стане като предишния път. - Хей, не мога да се оправя с това.
Направо ме побърква! Какво беше това със заека...?
Ще бъда там след час.
Какво? Дърк? - Беше Ошоди.
Смята, че е открил нещо.
Страхотно!
Фантастично! - Благодаря.
Не, не. Фантастично за мен.
Нямам търпение да кажа на Сандекър, че довечера няма да дойдеш в музея,
защото някой си от нигерийския подземен свят имал данни
за броненосец от Гражданската война, потънал край бреговете на Африка.
За това говорим! Сандекър ще откачи!
А аз ще се червя там заради тебе! - Лисицата гони заека...
около дървото... и после в дупката. Така се връзва вратовръзка.
Не се тревожи. Ще бъда там.
Благодаря. Първо искам да благодаря на музея в Лагос за великолепния прием,
Искам също така да благодаря на основния спонсор на този проект, Ив Масард.
Ние представляваме НАМПИ - Националната Агенция за Морски и Подводни Изследвания
А това, дами и господа е плод на нашия труд.
Крал Батим!
Къде е той? - Не е на бюфета. Искаш ли?
С помощта на музеите, с помощта на правителствата,
частни организации като нашата, могат да работят
в полза на историята, погребана под вълните на времето
за да може тя да бъде върната на народите, на които принадлежи.
Благодаря ви. Много ви благодаря. Желая ви приятна вечер.
Имаш ли CD плейър на кораба? - Да, нали ми продаде миналия месец.
Имам нещо чудесно. Направо от Националния музей на Ирак
Не ми показвай такива неща, Ошоди. Не сме чак такива приятели.
Добре, добре... няма. А, ето нещо специално.
За него ти говорех.
Направо ми се къса сърцето, само като ти го показвам.
Откъде го имаш?
А! В брой, моля!
Не сме чак такива приятели.
Страхотно празненство.
Благодаря за поканата, адмирале. - Удоволствието е изцяло мое.
Това е жената за която ви говорих, д-р Ева Рохас.
Приятно ми е, Ив Масард.
Радвам се да се запознаем. Това е д-р Франк Хопър.
Той развива голям бизнес в Африка.
Понякога дори и в Мали.
Ще ме извините ли?
Разбирам, че според вас в Мали има някаква чума?
Не обичаме думата чума. - Какво мислите, че е?
Чума. Значи имате бизнес в Мали.
Познавате ли там някой, който би могъл да окаже натиск на СЗО да изпрати екип?
Виждате ли, по-голямата част от Мали е под контрола на армията...
Генерал Казим. Познавате ли го?
Да. Беше полковник от армията на Мали. Самоповиши се, когато застреля президента.
Той е човека, който установи военната диктатура.
Значи той контролира страната? - Половината. Другата половина,
е извън всякакъв контрол. Не знам кое е по-лошо в случая.
Но трябва да ви предупредя, че там е много опасно за чужденци...
За местните сигурно е по-опасно. - Да, но вашата смърт ще изглежда
много лошо във вестниците. - Както и думата "чума".
Добре, ще се обадя на някои хора,
но в края на краищата аз съм само един бизнесмен,
така че имайте търпение.
О да, нея я бива в това.
Той няма да ни помогне. Само си губим времето.
Хей, не може просто да отидем в Мали, в разгара на гражданска война.
Докато се усетим и сме мъртви, знаеш добре това.
Адмирале? Виждали ли сте златен долар на Конфедерацията?
За Бога! Не започвай отново! - Не сте. Конфедерацията не е сякла долари.
Митът е развенчан в края на войната. - На колене те моля... недей!
Но преди това Джеферсън Дейвис е направил пет мостри.
Четири раздал на най-славните си генерали.
Лий, Стоунуел Джаксън,... - Винаги, когато дойдем в Африка,
започваш с тази история. Утре заминаваме за Австралия.
Четири от мострите са намерени.
Петата никога не била открита. Тя била дадена на стар семеен приятел на Дейвис,
много надарен млад морски капитан на име Мейсън Тумбс.
Капитан на броненосеца "Тексас".
От къде по дяволите взе това? - От Ошоди.
Той го взел от някой си Ендигуей.
Но важното е, че Ендигуей го открил в Лабезанга, Мали.
Баща ми колекционира монети.
Тази монета и "Тексас" са били в река Нигер.
Невъзможно. Броненосец не би преминал през плитчините.
Нека взема моторницата и огледам! - Не можеш да вземеш моторницата ми, Дърк.
Три дни, адмирале! Само три дни. Представете си...
Само си представете!
Ако се проваля, повече няма да чуете за и дума за това.
Имаш 72 часа. И нито секунда повече!
Момчета, току що си купихте билети за пътешествие с кораб.
Вие сте джентълмен, адмирале. Не ми пука какво говорят за вас.
Обзалагам се на бутилка, че никога няма да го намерим.
Дадено!
Хей, добър ден! - Закъсня.
Извинявай? - Казаха ми, че отплаваме в 8:00 ч.
Не съм казвал 8:00 часа. Казах 9:00 часа.
Минава 10:00. - Кой е казал 8:00?
Адмирал Сандекър. - Ако има проблем, да му звъннем.
Какъв проблем?
Той иска да ни закараш нагоре по реката до Мали.
Какво? О, не, не, не.
Да ви закарам до Мали.
В Мали има зараза.
Ще избухне епидемия. - И вие искате да отидете там, а докторе?
Какво, СЗО да не прави икономии на бюджета?
Моля те, важно е! - Не ви ли е малко множко багажа?
Вероятно не.
Лодката е малка. Няма никакво лично пространство.
Не съм от срамежливите.
Река Нигер
От къде си? - Имам къща в Монтерей, но не живея там.
Монтерей. Там има страхотни места за гмуркане.
Само за това ли мислиш, за гмуркане?
Не, понякога си мисля за Петракола Филатоформус.
Мидата "Ангелско крило".
Красива е. - Среща се единствено в тази река.
Във водата свети в тъмното. И странното е, че съвременната наука не може да го обясни.
Сигурно има някаква причина.
Моята теория е, че го правят защото го могат.
Дърк, готово! Да тръгваме!
"Ангелски криле".
Да стигнеш на подобно място за да видиш такава красота, а?
Тук е центъра на натрупване.
Аселар. Там трябва да отидем.
Точно в центъра на гражданската война.
Ловили ли сте марлини, д-ре?
Не започвай историята за марлините, Ал.
333 кг. Вадих го 5 и половина часа.
Нали беше 250 кг.?
Ти беше ли там, че нещо не си спомням?
Откога сте заедно, момчета? - Ами... детската градина, колеж, флота...
Горкия, вечно е в сянката ми.
Никога няма да може да стане като мен.
Много добре, д-ре. Майстор си.
Мой ред е, шефе. - Добре човече, благодаря.
Приятелят ти Ал ми разказа всичко за твоя капитан Тумбс и неговия кораб.
О, така ли?
Каза също така, че броненосците не са правени за океански плавания.
Както и хората. Текила?
Намерил си монета.
Това не е обикновена монета.
Намерих Монетата.
Имам и писмо от вдовицата капитана, в което споменава плаването на съпруга си.
Както и корабния дневник на един клипер, който се описва огромен метален звяр
на две мили от африканския бряг.
Що за човек би преплувал океана с подобен кораб?
Защо? Как?
Нямам представа.
Но смятам да разбера.
Ал обича, когато ме питат за това. Смята, че изглеждам малко...
Сигурно е хубаво...
да имаш подобен офис.
Всичко хубаво, което ми се е случило е било все във водата.
Всичко.
Лабезанга, Мали.
Хей, помогни ми с това!
Давай. Хвана ли го?
Колко път е до Аселар? - 6 часа, най-много.
Сам ли пътувате? - Не, не.
Ето вземи и това. - Пътуването безопасно ли е?
Всичко е наред. Където отиваме няма война. Няма проблем.
Значи няма проблем, а? - Няма туарези.
Слушай, мислех си...
когато всичко това приключи,
знам едно място - Монтерей. - Не съм го чувала.
Има страхотен плаж.
Златист пясък, лазурен бряг. Мястото е истински рай.
Звучи добре.
Познавам една жена, която има къща там.
Но тъй като е работохоличка, никога не си е в къщи.
И съм сигурен, че няма да има нищо против ако се отбиеш за малко.
Може ли да доведа и приятел?
Трябва да питаш нея.
Вече я попитах.
Е, ще се видим в Монтерей.
Благодаря ти за всичко. - Пак заповядай.
Късмет. - И на теб.
На добър път.
Добър ден, мадам. Как сте? Търся г-н Ендигуей...
Един момент...
Ендигуей, той е намерил това преди седмица...
Знаеш ли, не съм голям лингвист, но... това не ми прозвуча много добре.
Ендигуей е мъртъв.
Хей сметката! Как се казва на френски?
Баща ми колекционираше древни монети. Имаше от Рим, Китай, Сиам... Персия
Всичко приключи в една кутия за обувки в Ню Джърси...
Какво искаш да кажеш? - Монетите пътуват, Дърк.
И дори онзи нещастник да беше още жив, това пак не значи нищо.
Да, но монетата е дошла от някъде, нали?
И най-логично е да приемем, че идва от някъде наблизо.
Виж, как си представяш броненосец да се носи нагоре по реката?
Не е ли по-вероятно да е някъде около бреговете на Вирджиния?
А, не съм ли прав?
Ехо?
Ще се видим на лодката.
Как така?
Не, аз черпя. Не се тревожи, не се майтапя.
Знам, все аз плащам... Я сядай, аз ще оправя сметката!
Шейх, казвам се Дърк.
Търся един кораб.
И кога е видяна тази лодка?
Преди около 150 години.
През 1866 г.
Когато Лабезанга е било едно от най-големите пристанища в Африка.
И кораба е тръгнал по реката?
Знаеш ли за да откриеш подробностите трябва да знаеш историята, а не обратното.
Имало е буря. Страхотна буря.
Водите на реката са се покачили достатъчно за да доплува кораб до тук.
Тук е написано.
Шест дни след великата буря,
черен кораб без платна е доплувал до тук, под флаг с една единствена звезда.
Продължил нагоре по реката и никога не се завърнал.
Корабът носел смърт.
Донесъл ужасна болест
и изпратил повече от 300 души на небето.
Казват, че било проклятие, изпратено от Аллах.
Кораб - призрак.
Проклет кораб.
Какво означава това?
Какво?
Звучи поетично. Какво означава?
"Корабът на смъртта".
Я чакай! Да се обадим на Сандекър!
Ей, ей, какъв кораб? Чия смърт? - Нашата, ако не се върнем обратно.
Обзалагам се на каса текила, че трябва да тръгнем нагоре по реката.
Наистина ли трябва да тръгнем по реката?
Надявах се да се видя с едно момиче, като стигнем до Австралия.
Африкански граждански войни. Кораб на смъртта.
Засякох нещо! - Броня от камион? Колело? Видео касетофон?
На 16 градуса и 20 минути северна...
Нещо смущава сондата.
А? - Аз ще се заема.
Кога я провери за последен път? - Преди 3 часа.
Какво има, Ал? - Хей, момчета! Погледнете това!
Червени водорасли.
Не се връзва, не виреят в сладка вода.
По-добре да взема проба. - Да...
Всичко е наред, търсят бойци от племето туарези.
Бамако, столицата на Мали.
Добър апетит, генерале. Това е за Вас.
Заповядай.
Благодаря.
Принадлежели са на генерал Маяна.
И един от тях е убил граф Васоле?
Не е ли очарователно?
Ще впечатли местните. Какво искаш?
Спомняте ли си лекарите, за които ви говорих?
Страхувам се, че вече са в Мали. - Възникна проблем.
Мислех, че твоя човек ще се погрижи за тях в Лагос?
А сега този проблем е мой.
И още нещо, генерале. Ако мога така да се изразя, малко съм разтревожен,
че вашата политика на изолация започва да губи ефективността си.
Защо? Защото пет шест бегълци от Мали са намерили смъртта си?
Болестта се разпространява бързо. - За щастие и бързо убива.
Генерале, трябва да контролирате движението на населението си.
Какво? Да не се опитваш да ме учиш как да управлявам страната си?
Ти си гледай своята работа. Аз ще се грижа за моята.
Разбира се.