ПУРПУРНИТЕ РЕКИ
- Среща тук след 2 часа. Нали така?
Разбрахме ли се? До после, момчета.
- Мога ли да ви помогна? - Имате ли огънче?
- Кой ви пусна да преминете? - Вашите хора. Следовател Пиер Ниманс.
Сам ли сте? От Париж ми казаха, че ще изпратят екип.
Аз съм екипа.
Капитане, не съм изминал 650 километра за да спорим кой е по-голям професионалист.
- Какво се е случило тук? - Елате с мен.
Преди 2 дни, ректора на университета съобщи за изчезването на Реми Кайоа.
32 годишен, неженен.
Работел е като библиотекар.
Важен пост в университета.
Според ректора, Реми е бил добър служител.
Никога не е закъснявал за работа. Вчера следобед са намерили тялото му.
Защо поискахте помощ от нас?
- Не сме свикнали с такива случаи. - Какви случаи?
Тялото висеше ето там. На 50 метра от земята.
ГЕРНОН Университет на Гернон 500 метра -->
Всъщност, не си от отдел "Убийства". Бил си уволнен оттам.
Да.
Как така не сме се засичали досега.
Извадил си късмет.
- Странно място за университет? - Това не е обикновен университет.
Има си собствени електроцентрала и каптаж. Има дори собствена болница.
1200 студенти, 100 асистенти и професори.
Един от най-старите в Европа.
В случай на снежна буря, университетът може седмици да оцелее в пълна изолация.
Ректорът е нещо като кмет на окръга. Има голяма власт.
Оттук ще излезе бъдещият Бил Гатс.
Кой?
Бъдещият Бил Гатс... Бил Гърбс...
Бил Гейтс...
Това ли е университетската болница? - Да. И единствената в околността.
Лекуването е безплатно. Често работим с тях.
Имат дори родилно отделение.
Това е следовател Ниманс. Тук е да ни помогне.
- Ходих на курса ви по криминология през 87'. - Започнахте ли с аутопсията?
- Все още не съм прерязал въжето. - Можем ли да погледнем?
Реших, че ще искате да го видите така както убиеца е искал да го намерим. Това е работа на някой луд.
- Беше в ембрионална позиция. - Каква позиция?
Ембрионална. Като рожба в майчината утроба.
Смъртта е настъпила преди около 48 часа.
Огледът показва разрези...
по раменете, ръцете, и бедрата...
направени с остър инструмент. Срежи въжето, ако обичаш.
Четири счупени ребра.
Ръцете са счупени в областта лактите и рамената.
Множество фрактури: на ключицата, бедрата и още много. Ще опиша всичко в доклада.
Ръцете са ампутирани приживе, вероятно с брадва...
и обгорени за да се предотврати смърт вследствие кръвоизлив.
Убиецът е искал жертвата да живее колкото се може по-дълго.
Не бих направил това на ваше място. Очите са извадени хирургически...
... докато жертвата е била жива. - Какви са тия глупости?
В кухините се е събрала дъждовна вода. В момента я анализираме.
В Гернон има добър специалист по очни заболявания. Може да ви бъде полезен с нещо.
Колко време е бил изтезаван преди да умре?
Трябва да го отворя за да съм сигурен, но някъде около 5 часа.
Ако се вгледате в размера и дълбочината на раните ще разберете че е искал да държи жертвата си в съзнание...
причинявайки му максимална болка.
Проверете затворите, приютите, сектите...
пътищата, подслоните и ски пистите.
Проверявайте документите на всички в радиус 150 километра.
Потърсете за подобен случаи в последните 20 години.
Разпитайте свидетели, и приятелите на жертвата. Събирайте всякаква полезна информация.
И разберете къде е валяло през последните 2 дни.
Открийте нещо, каквото и да е. Някаква отправна точка. След 2 часа отново тук.
Д-р Шернсе офталмолог
Кой е там?
Кой е?
Защо не ми отговаряте? Докторе!
- Кой е?
- Махнете кучето. - Няма проблеми, тръгвай си.
До вторник. Мога ли да ви помогна?
Следовател Ниманс. Извинете ме, изпитвам страх от кучета.
Опасен е собственикът, не кучето.
Как мога да съм ви полезен?
Дойдох да поговорим за Реми Кайоа.
Да, чух. Ужасно е.
Познавахте ли го? - Бяхме много близки с баща му.
Учехме заедно в университета.
Преподавали ли сте в университета? - 20 години.
Прекратих през 1982.
Защо?
Различия в мненията.
- С ректора ли? - Не разбирам на къде биете.
Защо решихте да дойдете при мен?
Бих искал да ми кажете какво мислите за тези снимки.
- Бил е измъчван - В продължение на 5 часа.
Ужасно.
Не знаех.
- Ръцете му са ампутирани? - А очите му извадени.
Затова дойдох при вас. За да разбера нещо за тези осакатявания.
- Аз откъде да знам? - Над какво работите тук?
Има нещо общо с очните заболявания, предавани по генетичен път.
Наследствените заболявания се предават от поколение на поколение.
Случва се само на изолирани места, особено тук в университета...
- Защо тук в университета? - Защото преподавателите сключват брак в ограничен кръг.
Липсва свеж генофонд.
Генетичните проблеми се увеличават.
Но аз разбрах, че децата им са надарени.
- Така е. - Не разбирам.
През последните две поколения, нещата започнаха да се обръщат.
Местните деца започнаха да заболяват, като това което видяхте.
Според вас има ли връзка между осакатяванията и болестите?
Ръцете и очите ни са уникални.
Като ДНК са.
По този начин природата ни е създала неповторими.
Убиецът е оставил следи за това, което го е мотивирало.
Наръгва кучето, без майтап.
Вика кучето и го разпаря като чувал.
- В Париж е пълно с луди. - Тъпите полицай от метрото.
Като роботи са: "Забравихте да си купите билет, последвайте ме.
Там въобще не ми харесва. Предпочитам чистия въздух.
Дишам си чист въздух. Просто чудесно.
Виж шибаните крави.
- Ето ги пушачите. - Здравейте, момчета.
- Спокойно. - Ще тръгваме ли вече?
Чао!
Дръпни си?
Какво правиш?
Пуша. - Но ти не си пушил досега.
- Реших да опитам. - Трябва ли да ти напомням че си на работа.
- Той също пуши. - Но той е лейтенант. А ти си тъпак.
- Кое е тъпак, бе? - По спокойно момчета, защо ме повикахте?
- Вчера са ограбили гробището. - Ако гробище, се казва "осквернили".
- Осквернили са и училището. - Това е влизане с взлом, умнико.
Две за един ден. Имаме работа.
Ще започнем от гробището. Днес съм късметлия.
Подай ми коза.
Какво ти става днес? Възмущаваш ме.
- Просто си пуша. Да не би да ти казвам нещо когато пиеш?
Хей, престанете с това! Държите се като в 6-и клас, голямото междучасие!
Заради осквернението ли сте тук. Елате с мен.
Мавзолея на момичето, единственият в гробището.
Когато пристигнах сутринта го открих така.
Сигурно са били онези скинари! Винаги се навъртат наоколо!
Тук има ли скинове? - Само някакви хлапета.
- Млади скинове? - Не. Просто хлапета.
И това често ли се случва? - Не, за първи път е.
"1972 - 1982". Не е живяла дълго.
Спрете, не можете! За да продължите ви трябва разрешението на родителите.
Добре няма проблем. Просто ми кажете къде мога да намеря родителите й?
Майка й беше луда. Твърдеше, че дяволът е убил дъщеря й.
- Дяволът? - Да.
Джудит ЕРО 4 април 1972 - 23 септември 1982
Добре.
- Къде се движат скиновете? - Имат си хангар в града.
Да ги навестим тогава. - Не, първо към училището.
- Директорката ни чака. - Какво са откраднали?
Нищо не са взели. Доста странно.
Не съм ви срещала досега. Нов ли сте? - Много ли ми личи?
- И как успяха да ви пратят тук? - Полицаите са като учителите.
- Понякога нямаме право на избор. - Знам това, и още как.
От 14 години се моля да ме прехвърлят. Разбира се никога не е късно.
Можете да питате за всичко. Работя в това училище откакто се помня.
Ето тук са влизали, тук си държим документите.
Били са изключително внимателни. Професионална работа.
АРХИВ
И нищо не е изчезнало?
Не. Сутринта проверих всичко. Странно е, не мога да разбера.
Ами...
- Пуснете жалба в полицейския участък. - И с това разследването приключва?
След като нищо не е взето, значи няма разследване.
- Приятен ден. Довиждане. - Довиждане, инспекторе.
Вече не е инспекторе, а лейтенанте.
Извинете, от колко време работите тук?
- Не толкова дълго, колкото си мислите. - Ако ви кажа едно име, дали ще се сетите за нещо?
- Опитайте. - Джудит Еро.
Моя ученичка ли е била? Починала е през '82.
Да проверя ли в архива? - Да, ако обичате.
А бихте ли ми казал каква връзка има това с влизането?
- Може би вие ще ми помогнете да разберем. - 80-те, Джудит Еро.
- Чудя се дали това не е момичето от инцидента? - Какъв инцидент?
Блъсна я един камион. Беше ужасно.
- Спомняте ли си още нещо? - Помня че майка й беше там и след това си изгуби ума.
Къде мога да намеря майката? Какво има?
Липсват точно тези страници. 81 и 82.
Няма ли някакви снимки, годишни албуми?
Да, ето тук.
И те са изчезнали.
Ей сега се връщам.
- Кой е там? - Добър ден.
Има ли някой от патрулите тук? - Не. В обедна почивка са.
- По дяволите. - Какво обичате?
Трябва ми информация. От полицията съм.
- Какво искате да знаете? - За един инцидент в този участък, отпреди 20 години.
Явно днес имате късмет. Попаднали сте на точния човек.
През последните 27 години, видял съм 248... Не, 249 фатални инцидента...
в нашия район от магистралата.
Пожарникарите обират славата, но ние винаги сме първи там.
Всичко е тук. Какво искате да знаете?
Можете ли да работите с това? - Разбира се?
Интересуват ме родителите на малко момиченце умряло през 82. Джудит Еро.
Това ми говори нещо. Джудит Еро.
Е-Р-О.
Ето така.
Готово.
Близо до 98 километър. Септември '82. Това момиче ли?
- Да. - Почакай малко.
1982. Сега си спомням.
Премаза я един камион...
Каква е тая бъркотия! Ето я.
Ето го нейното досие, с полицейския доклад...
и снимките. Само искам да ви предупредя, че снимките са...
Не се тревожете.
Предупредих ви.
Божичко. Какво й се е случило?
38 тонен камион мина през нея със 130 км/ч.
- Как успяха да я идентифицират? - Когато пристигнахме, майка й беше там.
- И държеше... - Какво?
- Пръст. - Пръст?
Единствената част от момиченцето останало цяло.
Каза че се е обърнала за секунда и дъщеря й е изскочила на пътя.
- Никой не знае какво всъщност е станало. - Тук има телефони, адреси.
Тези са стари? Отпреди 20 години са.
От застрахователната компания ни пратиха адрес в случай, че изскочи нещо по случая.
Надявам се да ви свърши работа. Това пък защо?
Университет на Гарнон
Извинете. Къде е кабинета на ректора?
- Горе вляво. - Благодаря.
- Кажете? - Искам да говоря с ректора.
Аз съм неговият заместник. Мога ли да ви помогна? - Да, покажете ми кабинета на ректора.
- Мога ли да попитам кой сте вие? - Следовател Ниманс.
- Следовател Ниманс е тук да ви види. Можете да влезнете.
Седнете. Няма да се бавя.
Превърнал съм се в роб за този университет. Никога нямам време.
- Как мога да ви помогна? - Разследвам смъртта на Реми Кайоа.
Вече говорих с капитан Дамен.
- Трябват ми повече подробности за Реми. - С капитана заедно ли работите?
Отделно. Аз имам специална задача.
Вие сте значи... Не мога да си обясня станалото.
Реми никога не е правил проблеми. Беше мил, трудолюбив.
Бях близък с родителите му. Преди него баща му беше библиотекар, до кончината си.
- Тук ли е израсъл? - Да. Също като мен.
Много от учениците ни са родени и израсли тук.
Някой стават като своите родители.
Като традиция е. Реми не е първият.
Според компютрите ни, той е напълно чист.
Но може да пропускаме нещо важно.
Например?
Някакви врагове, наркотици, религиозни убеждения.
Мисля, че не ме разбирате.
Този университет е едно общество, храм на знанието.
Тук всички живеят и работят в перфектна хармония.
Обвинявайки един, обвинявате всички, и мен в това число.
Искам да огледам апартамента му. - Мисля, че няма да е възможно.
- От полицията го запечатаха. - Все пак искам да го видя.
Хърбърт, ела тук, ако обичаш. За съжаление, няма да мога да дойда с вас.
Сигурен съм, че ще намерите сина ми за добър водач.
Както казах, г-н следовател, имаме традиции.
Три години подред бяхме избрани за най-добрия университет в страната.
Помогнали сме за повишаване на средното ново за страната.
От любопитство изчислихме средния си коефициент на интелигентност. Колко мислите, че е?
- 24. - Моля?
24, номера на стаята на Кайоа. Имате ли ключ?
Не.
Имате ли разрешение за влизане?
Каква беше работата му в университета?
Грижеше се за книгите и подредбата на учениците.
Подредбата на учениците?
Част от традицията е да седиш на едно и също място през всички години на следване.
В противен случай биха могли да се получат обърквания.
"Ние сме господарите и робите.
Ние сме навсякъде и никъде.
Ние контролираме пурпурните реки."
Това е неговият труд. Работеше над него последните няколко години.
- Търся Фани Ферейра? - Там горе.
- Аз ще тръгвам. - Ще се видим утре.
Фани Ферейра?
Нали вие намерихте тялото на Реми Кайоа? - А вие кой сте?
Следовател Пиер Ниманс. Идвам от Париж във връзка със случая.
- Нещо като програма за обмяна на опит? - Нещо такова.
Местните власти ми харесват. Мисля, че за забавни.
- Аз също. - Да не би да сте по-добър?
От 25 години се опитвам да стана по-добър. Може би вие ще ми помогнете.
Съмнявам се.
Не го видях веднага. Два пъти се изкачих преди да го забележа.
- Не прочетохте ли показанията ми? - Прочетох ги.
Според вас, убиецът трябва ли да е силен за да изкачи там тялото?
Не е задължително.
С малко тренировки и това оборудване, може да изкачиш всичко.
- Какъв беше той? - Претенциозен. Като всички останали.
Съгласен съм. Всички тук са малко... - Странни?
Да.
Затворено общество от високопарни пуяци.
В доклада пише, че се занимавате с ледници. В какво се състои вашата работа?
Контролирам лавините. Пазя университета от лавините,..
който биха го унищожили.
- Пазиш университета. - Такава ми е работата.
- Също като Реми. - Какво?
Ти си учила и работиш в университета, като Реми Кайоа.
- Да, е и? - Част си от обществото.
- Какво общество? - Учители - деца - елит.
Не съм луда по мъже в униформи.
Ако искаш телефона ми момчетата ще ти го дадат.
- Ало? - Аз съм.
Имам резултатите от водата в очите.
- От киселинен дъжд е. - Би ли повторил?
Нищо необичайно. Само дето не е имало такъв дъжд от 70-те насам.
Пък и не е валяло наскоро. Не разбирам...
Студено е. - Замръзвам.
- Добър ден. - Добър ден, сестро.
От полицията съм. Интересуваме дали сред вас има жена на име Еро, г-жа Еро?
Може ли да попитам защо?
Съжалявам, но не мога да ви кажа.
Сестра Андре е с нас от 17 години.
Случая е стар. Може ли да поговорим с нея, ако обичате?
Влезте. Ще отида да проверя.
Изчакайте тук.
Свали си шапката.
- Къде си мислите че се намирате? - Г-н полицай!
Чакайте ме тук.
Сестра Андре ще ви види. Трябва да ви предупредя...
- Какво? - Ще говорите, но на дистанция.
Тя ще ви говори, но няма да можете да я видите. - Защо?
- Заради тъмнината. - Каква е тази тъмнина?
Сестра Андре сама даде обет. Не сме я виждали от 15 години.
Сестро...
Сестра Андре?
Аз съм следовател от Сарзак, знаете това място.
Там където почива дъщеря ви.
Нали вие сте майката на Джудит?
Тук съм, защото вчера някой е осквернил гробницата й.
- Те са тук, отново. - Кои са те?
Върнали са се да довършат започнатото.
- За какво говорите? - За демоните.
Дошли са за да се уверят, че Джудит няма да създава проблеми.
Значи твърдите, че демоните са убили дъщеря ви?
Можете ли да ми разкажете повече?
В продължение на 18 години, се опитвам да го забравя.
Миналата вечер...
същите тези демони са откраднали нейните снимки от училището.
Имате ли някаква идея защо.
Опитват се да заличат всичко свързано с нея.
- Но защо? - За да скрият истината отново.
Истина? Каква истина?
Лицето на Джудит е заплаха за тях.
Извинете ме, сестро, но...
Опишете ми условията, при които загина дъщеря ви?
Дъщеря ми се разболя. Отидохме в болницата където се роди.
Там ни атакуваха демоните. Подгониха ни.
Исках да изчезна някъде с дъщеря ми,..
но те все ни откриваха.
Никой не може да им избяга.
Къде сте живяла преди да идете в Сарзак?
Целият кошмар започна в Гернон.
Защо не потърсихте помощ от полицията?
Те бяха безсилни пред тях. Не можеха да ни помогнат.
Нищо повече не можеш да направиш за дъщеря ми.
Спасявай си душата докато можеш.
Моля те, тръгвай си вече.
Не мога да продължавам да говоря за това.
Прости.
Ледниците се формират, натрупвайки сняг всяка година.
Те представляват замръзнала вода.
Изучават се, анализирайки пластовете.
Ето този тук е 200 м. Голям източник е на вода и енергия.
Тук можете да се намери вода отпреди векове.
Защо ги изучавате?
В университета има лаборатория. Пък и този тук се спуска надолу.
Би могъл да застраши университета.
Ето тук.
- Колко надолу трябва да се спуснем? - Поне 30 метра.
Защо избра точно мен? Има доста добри и в полицията.
Казват, че си най-добрата. Пък и преди това си идвала тук.
Взимаш цивилен да ти помага в случай за убийство?
Да кажем, че си ми симпатична.
Сложи си това. И гледай да не изпуснеш въжето.
Добре дошъл в машината на времето.
Ще сравня леда от този пласт с пробите от киселинния дъжд.
Цветът е същия.
Не ни е оставил да дойдем тук случайно.
Трябва да има някаква следа, улика, нещо.
Ниманс, там е опасно!
Не можем да останем тук.
Опасно е.
- Какво има там? - Естествени водни канали.
Какво правиш?
Къде отиваш?
- Какво е това място? - Канал в ледника...
образуван от водата, използвана за електроцентралата.
Не можем да останем тук повече, опасно е.
Да тръгваме.
Какво има?
Добрите полицаи. Какво да бъде днес, момчета?
Днес нищо. Шефа иска да говори с наемателите.
Там отзад.
- Къде отиваш? - Идвам с теб.
Не, изчакай ме тук. За две минутки само.
Ще сипнеш ли по едно вино?
Готови. Старт!
Извинете. Ехо.
Съжалявам, че ви безпокоя. Искам да говоря с боса.
Шефа. Водача на групата.
- Защо? - Полиция. Нов съм.
Лейтенант Макс Коркрейн. Имам няколко въпроса.
Спести си ги. Знаем те. Ти си един от тях.
Аз ще се оправя с тоя.
Как можем да сме полезни?
Да започнем с това къде е бил всеки от вас вчера.
Нещо случило ли се е?
Някакви младежи са надраскали пречупени кръстове в гробището.
- Това какво общо има с нас? - Скинове, пречупени кръстове...
Само дето не виждам пречупени кръстове тук. Вие виждате ли?
- Какво? - Пречупени кръстове.
- Тоя луд ли е. - Значи вие не сте скинове?
- Какъв ти е проблема. - И предполагам, че никой не е ходил в това училище?
- Какво училище? Ти май не си ме разбрал?
Не говорим с ченгета.
- А ти къде си ходил на училище?
Полицейската академия? Как беше там? - Успокой се.
- Не ме пипай! - От полицията е, просто си върши работата!
- Да, върша си работата. - Работа ли ти е да ни ядосваш?
- Да, такива като вас. - Какви сме ние?
- Какви? - Фашистки отрепки.
- Т'ва сам ли го измисли? А? - Успокой се!
- Нали това иска? - Не се замесвай!
Това тук е частна собственост. Така че ако си свършил с въпросите, ще те помоля да си тръгваш.
- Точно така. - Благодаря за съдействието.
Заяждаш се защото си ченге. Имаш пистолет и значка, но без тях си нищо.
Шибан педал!
Ей ти, с косата.
- Пистолета ми, значката ми. - Добре, добре.
Как ме нарече приятелят ти? Вече не съм полицай.
- Не си полицай? - Да вече съм цивилен. Не ме пипай. Какво каза той?
- Какво му каза? - Шибан педал.
Шибан педал!
Убий копелето! Хайде!
К'во стана бе? А?
Харесва ли ти? Пробвай се с мен.
Отива за пистолета си!
Беше насочил пистолет в главата ми, а?
Спрете. Не бяхме ние!
- Не бяхме ние! - Какво не сте били вие?
Вчера в гробището!
Беше един тип с бяла Лада!
- Защо не казахте досега? - А ти защо не попита!
Когато насочваш пистолет, първо проверявай дали е зареден.
Играта приключи. Поздравления.
- Страхотно вино. - Наистина качествено.
Добра реколта.
- Какво се случи? - Не са го направили те.
Никога не сме имали проблеми с тях.
Вече имаме.
- Какво направи? ?! - Това копеле... кучи син, ела тук!
- Копеле гадно! - Спокойно! По-полека!
- Ще те смачкам, копеле! - Недей така! Спокойно!
- Какво се случи? - Ключовете от колата, бързо.
Искам всички бели Лади в радиус 150 км. до 1 час.
Ще поддържаме връзка по радиото.
- Всички бели Лади. - Какво?
- Как се пише? - Как се пише.
- Да, трябва да си запиша. - Лада? Л-А-Д-А.
- Ето. - Благодаря ти.
- Всичко наред ли е? - Да.
Съжалявам, че те замесих в това.
Мислиш ли, че е сериен убиец?
Не. Серийните убийци убиват за да покажат, че съществуват. Мисля че си имаме работа с водач.
- Водач? - Да. Обича да те води.
- И защо го прави? - Защо ли?
Или се опитва да ни покаже нещо, което не разбираме...
- Какво? -... или просто си играе с нас.
- Г-н следовател. - Да?
- Идентифицирахме трупа. - Извини ме.
- Ало, шефе, там ли си? - Да, да, да! Намерихте ли нещо?
Има 132 регистрирани Лади в района.
Какво правим сега? Там ли си?
Да! Има ли регистрирана в Гернон? Провери на "Г".
" Гернон "? Чакай така. Да, има една.
- Давай, продължавай, слушам те. - Регистрацията е на Филип Сертис.
- Добра работа. Ще ви се обадя по-късно. - Добре, ще чакаме.
Е, само това ми трябваше.
По дяволите!
Името му е Филип Сертис. Завършил е в университета.
На 29 е, неженен. На 25 е защитил доктората си.
- Работел е в родилното отделение. - В университета ли е живял?
- Не, в града. - Имаш ли адреса му?
- Какво по-точно искаш да откриеш? - И аз това се опитвам да разбера.
Благодаря.
А-бе, вие никога ли не работите, търтеи!
Стани, бавно.
- Аз съм полицай! - Не мърдай! - Казах, че съм полицай!
- Бавно! - Добре, ето.
- Дай ми оръжието! - Не мърдай!
Не виждаш ли?! Това не ти ли е достатъчно?!
- Дай ми пистолета. - В академията ли те научиха да отваряш ключалки?
Достатъчно, стига игри.
- Следовател Ниманс. - Пиер Ниманс?
- Добре, извинявай. Но аз не съм гадател, нали? - Какво правеше тук?
- Търсех един заподозрян. - Има ли си име този заподозрян?
Филип Сертис. Защо?
Пиер Ниманс?
Страхотен метод. Какво търсиш?
- Не пипай нищо. - Спокойно де. Дишането позволено ли е?
Тоя явно обича кучетата.
Джудит...
Направо е луд на тема кучета.
Така.
Недей!
Какво има? Хайде.
Не мога да повярвам. Супер ченгето се бои от кучета.
Затворени са, хайде. Хайде. Няма страшно, спокойно.
Ела. Внимателно, така.
Внимавай да не се прецеди през решетките и да те ухапе.
Ела. Ето, готово.
- Винаги ли говориш толкова много? - Бъзикам се просто.
А-у, какъв садист.
Господи!
Знаеш ли какво е това място?
Това е лабораторията на някой, който прави експерименти с кучета.
Използва генно инженерство за да направи перфектното бойно куче.
Погледни цялото това оборудване.
Също така е много отвратително. Никога не съм виждал нещо подобно.
Хей, Ниманс! Къде отиваш?
Къде отиваш?
- Да се срещна със заподозрения. - Знаеш къде е?
Къде отиваме?
- Ти защо търсиш Сертис? - Осквернение на гробница. А ти?
- Къде? - В Сарзак, на 40 км оттук.
- А ти? - Сарзак.
- Да. - Имаш ли запалка?
Аз ли казах нещо тъпо или просто никога не отговаряш?
Завий наляво.
Наляво значи. Да сър.
Ще бъде забавно.
- Извинете, господине? - Той е с мен.
Задушаването е същото. Без съмнение убиецът е същия.
- Тук обаче не се е стигнало до изтезание. - Ами ръцете?
Отрязани са след смъртта. - Не мога да разбера.
Не разбирам защо все още има очи.
Вече започнаха ли аутопсията? - Не. Няма рани.
Има някаква улика. - Каква?
Не знам, но има. Трябва да потърсим.
Почакайте.
Подайте ми пинцетите.
Няма да повярвате.
Очите са стъклени, каквито се поставят в офтамологични лаборатории.
Капитане, съберете хората си, отиваме в клиника Шернсе.
- Можете ли да ми обясните какво става. - Щях да ви попитам същото нещо.
Ниманс! Ниманс! Къде отиваш?
- Чакай ме в участъка.
Толкова работих над случая и няма да си тръгна просто така!
Това не е детска работа! Няма да те уча на фактите от живота!
Това, че си легенда не те прави бог. И аз мога да те науча на някои неща.
- Аз работя сам. - Аз също!
- Къде отиваме? - Убивал ли си някой?
Не ми се е налагало. - Чудесно. Трябва ми жив.
Кой? Кой го е извършил?
Какво е това, по дяволите?
Какво търсим?
Няма ли да ми кажеш? Ако ми кажеш, може и да ти помогна.
Внимавай!
Мини от другата страна!
- Стой там! - Защо?
Тръгвай!
Какво става?
" Ще намеря източника на пурпурните реки "
Ниманс, какво ти костваше да ми кажеш?
- Нямам представа. - Защо не каза така.
- Сканирам отпечатъците.
Прерових цялата база данни. Не съвпадат. Търсеният няма заведено досие.
- Някой може ли да провери този отпечатък?
- Разбира се. - На кого е?
На малко момиченце, умряло преди 20 години.
Тя ме замеси в тази история.
Какво?
Ако наистина е умряла преди 20 години значи имаме проблем.
Защото, който и да е стрелял по теб, това са неговите отпечатъци.
Съвпадат перфектно с тези от пистолета...
... разликата е само във възрастта. - Мисля, че трябва да поговорим.
А, значи сега вече трябва да говорим?
Ами, добре.
Миналата вечер Сертис е отишъл на гроба на Джудит Еро, умряла през 82.
Не е успял да отвори ковчега, и затова се е опитал да ни заблуди с пречупените кръстове.
Същата нощ, някой е разбил архива на училището...
и е откраднал архивите за 81 и 82 година.
Единствените две години през които Джудит е учила там.
- Тя е едно от тези деца. - Как е починала?
Било е инцидент. Всички казват, че я е прегазил камион.
Но когато бях при майка й видях нещата под съвсем друг ъгъл.
Според нея,... дъщеря й е убита от демони.
Демони...
Да.
Тя е луда. Затворила се е в манастир от инцидента насам.
Останах с впечатлението обаче, че не ми каза всичко.
Ти разпитва ли я, или пихте чай?
Разследвах осквернение на гробница.
Не можех да я притисна. Тя е монахиня.
Сега е твой ред. Кажи ми какви са всички тия глупости.
Някаква игра. Всяко тяло съдържа улики за следващата жертва.
Да кажем, че Сертис, Кайоа и Шернсе...
са свързани с този инцидент отпреди 20 години.
Преди два дни откриват, че Кайоа е мъртъв. Открихме тялото.
Обзема ги паника. Отиват в гробищата после до училището...
да търсят нещо, за да проверят.
Но какво е то?
- Да се уверят, че Джудит е мъртва. - Защо?
Иска да си отмъсти. Майка й може да е симулирала смъртта й.
- А отпечатъците? - За тях не знам. Може да са отрязали пръста й.
Отпечатъците са от 5 пръста.
- Защо те остави жив? - За да разгадая случая.
- Има ли някаква връзка между жертвите? - Кайоа е работел в библиотеката.
Сертис в родилното. Шернсе е работел с ректора.
Всичко води към университета.
- Където отивам и аз. - А аз къде отивам?
- В гробището. Да се увериш, че има труп. - Знаех си, че така ще кажеш.
Винаги ми се пада мръсната работа.
Лека нощ.
Обади ми се когато имаш резултати.
- Какво правиш тук? - Полицаите ме разпитваха.
На всички им се събра доста. Искаш ли да те закарам?
Ако нямаш нищо против.
И Шернсе ли беше убит? Познаваше ли го?
Той беше една от легендите на университета.
Изглежда не уважаваш заобикалящите те гении.
- Не уважавам интелигентните. - Родителите ти бяха професори, нали?
Нито уважавам родителите си. Завий вляво.
- Сама ли живееш? - Не те бива в свалките.
- Благодаря ти. - Няма проблем.
Джудит Еро
- Добро местенце. - Харесва ми. Напълно изолирано е.
Няма нито телевизия, нито радио. Телефоните също нямат обхват.
Граната? Благодаря.
Използвам ги, за да предизвиквам изкуствени лавини.
Всички тук ли са като теб?
Борбата с планината определя характера ти.
- Същото важи за полицаите. - От много време ли си полицай?
Твърде много.
Трябва да си купиш нова.
Знам, но се опитвам да ги откажа. Плюс това ми е подарък.
От бившата ти жена?
- Аз не съм се женил. А ти? - Бях сгодена със сина на ректора.
- Трудно ми е да си го представя. - Трябваше да направя своя избор.
Когато прекарваш повечето време лице срещу лице с някой ставате някак си, свързани.
- Защо си изпълнена с омраза? - Не знам. Мислиш ли, че аз съм убиеца?
Възможно е, намери първото тяло и си отлична катерачка.
Идеалната заподозряна, с изключение на едно нещо.
Кое?
Няма как да удушиш някой, гледайки го в очите как умира в продължение на 10 минути.
Трябва да си тръгвам. Благодаря ти за чая.
Здравей. Ще ми обясниш ли теорията на Реми Кайоа.
Става въпрос за един мит на Олимп.
Гръцки атлети комбиниращи умствени и физически упражнения.
Също така се отнася за олимпийските игри в Берлин през 1936...
където нацисти използвали атлети за пропаганда.
- Пурпурните реки? - Еквивалента на човешката кръв.
Кръв?
Във вените.
Ако ме питате...
тази теория е нищо повече от нацистки лъжи.
Може да се издаде като ръководство "Как да сме съвършени фашисти".
- Учи на това как да сме перфектни. - И как?
Комбинирайки сила с интелигентност при децата.
Да се подбират и отглеждат. Нарича се...
- Еугеника. - Да, еугеника.
Както нацистите са опитвали в някои селища през войната.
Като в университета. Здрав ум в здраво тяло.
- Какво правите тук, Ниманс? Нямате право... - Какъв беше точния ред на Реми Кайоа?
Какъв ред?
Кайоа, Сертис, Шернсе. Всички те са свързани с това място.
Какъв точно е проблема? Да не ни подозирате?
- Жертвите не винаги са невинни. - Внимавайте какво говорите, Ниманс.
Разбрах че сте замесен във вътрешни афери и ако шефа ви...
Ти трябваше да си първи в списъка.
И това което ме спира е, че искам да докажа, че ти стоиш зад всичко това.
- Бъркам ли? - Спри.
Бъркам ли?
Ниманс, пусни го! Какво ти става?
Ще съжаляваш за това. Ще ме запомниш.
Не мога и за минутка да те оставя без надзор?
- Какво откри на гробището? - Това. Не знам дали ще е от полза.
Гернон
Не може да е тя.
- Познаваш ли я? - Помогна ми в разследването.
- Помогнала ти е за случая? - Помогна ми да разбера смисъла на "пурпурните реки".
Университета е затворено общество.
Гените им не могат да се обновят и децата им продължават да се раждат с дефекти.
- Трябва им нова кръв. - Нова кръв?
В родилното, разменят преподавателските деца, с деца от околните селища.
Бащата на Сертис е разменил Фани за Джудит?
- Както и много други. - Но защо?
За да създадат една перфектна раса.
Нацисти?
- Всички в университета са нацисти? - Не е университет.
Развъдник е.
Какво е това?
Внимавай!
Тоя е луд.
Стреляй!
- Не става, брониран е! - Продължавай на същото място!
Давай, стреляй!
Внимавай!
Внимание магистралата е в ремонт!
- Добре ли си? - Да.
- Кой е тоя? - Синът на ректора.
- Изглежда не си им бил симпатичен? - Искаш ли да разбереш какво е станало с Фани.
Какво може да е станало? Била е на 10 години по това време.
Била е разменена. После са я подредили заедно с него в библиотеката.
Трябвало е да се оженят. Такъв е бил планът.
- Но защо започва да убива? - Защото отказва да приеме правилата.
Какво се е случило тук?
Мислиш ли, че е невинна?
Якето ми...
Почакай. Нека сме в стил "Ниманс".
Що за жена е тя?
Мамка му!
Ниманс! Ниманс, виж това!
Още ли имаш някакви съмнения?
Тя ме доведе дотук. За да видя всичко това.
- Можеше и в моргата да свършиш. - Не, тя не е искала да ме убива.
- Имаше възможността, но не го направи. - Ти луд ли си?
Ниманс, теб те е оставила, но е убила 3-ма.
Трябва да се осъзнаеш, защото приятелката ти е убийца.
- Нещо не се връзва? - Какви ги говориш?
- Всичко е просто, тя не е добре и убива! - Тя иска да проумеем посланието.
- Няма никакво послание? - Иска да бъде последван примера й.
Чудесно. Работата ни е да я арестуваме. Трябва да я открием, незабавно.
Така е, трябва да я открием.
Какво има?
- Взела е гранатите. - Какви гранати?
Общителен е като затворена мида.
- Евакуирахте ли университета? - Да евакуирам 500 души без никакво обяснение?
Сега не е времето за обяснения. Евакуирай всички, незабавно.
- Трябва да се сложи край на това, Ниманс. Какво става там горе? - Отивам сам.
- Няма начин. Или всички, или никой не отива! - Казах, че отивам сам!
- Никой да не мърда. - Спокойно.
- Никой да не мърда, отивам сам. - Да не полудя?
Я да видя таз играчка.
Този път ми се довери.
Свалете оръжията.
Сега или никога.
Остави ми я на мен.
Там долу!
Фани!
Фани, обърни се! Слез.
Това е краят. Знам коя си.
- Нищо не знаеш. - Знам какво са ти причинили.
Смяната на бебета в родилното, убийствата на новородени. Знам всичко.
- Вече е твърде късно, махайте се. - Тогава защо ме доведе. Не мога да си тръгна.
- Това не променя нещата! - Спокойно! Ще затворят университета. Довери ми се!
Виновните бяха наказани. Всички останали са невинни.
Всички са виновни.
Никой не е невинен.
Джудит?
- Близнаци. Разменили са близнаци. - Само едното дете.
Затова лицето й е било заплаха и са го криели. Дръж я на прицел!
Кой е бил премазан от камион този ден? Ами отпечатъците? Как го направи?
Майка ми подготви всичко. Другото момиче беше вече мъртво.
Тя планира всичко.
Но не е планирала, че ще полудееш. Да не си мислила, че ще се измъкнеш?
- Даже не възнамерявам. - Ако направиш още една крачка, ще идеш в отвъдното.
- Спри! - Остави я!
Ще предизвикам лавина.
- Фани, чуй ме. - Не се приближавай!
Който трябва вече е загинал. Ако направиш това, те ще загинат.
Само ти можеш да я спреш. Знаеш какво чудовище е.
Спри я преди да е станало твърде късно.
- Нямам избор. - Напротив имаш.
Направи го! Убий го!
Убий го!
За живота на родителите ни. За живота, който ни откраднаха.
- Стреляй. - Той е невинен.
Стреляй! Убий го!
Стреляй заради мен, заради живота, който нямах, живеех в сянка.
Създадоха теб и отхвърлиха мен. Стреляй, Фани.
Стреляй!
- Искаше той да разбере. - Моля те Джудит, не ме карай да го правя.
Аз и ти. Само ние двете.
Стреляй! Стреляй!
-Стреляй! - Фани, моля те, недей.
- Ти не си като нея. - Напротив, такава съм.
Стреляй!
Убий го!
Исках да ме видиш и да не ме забравиш.
Знам. Знам това.
Макс!
Макс, хайде!
Трябва да се изтеглим оттук!
Хвани я за краката!
Краката!
Бързо!
Внимавай!
Бързо!
Хвани го отзад.
Трябва ми кислород.
Държите ли? Давайте.
О-па, внимавай!
Спокойно, добро куче. Остави ме на мира!
Трябва да те питам нещо?
Какво против имаш кучетата?
Преди много време...