Здравей, Ченс.
Стана твърде тъмно. Ще се превърна в лесна плячка.
Стана ли нещо, като си тръгна Бърдет?
Беше много любезен. Нищо не каза.
Какъв беше този изстрел, когато дойдоха?
Един от хората му ме предизвика.
Какво направи?
Нищо, само изръмжа и направи някакви физиономии.
Аз го накарах да спре. Какво става тук?
Нищо.
Цял ден я свирят тази песен.
Каква е?
Някаква мексиканска мелодия. Чувал съм я на юг.
Добър вечер, шерифе.
Какво искаш, Колорадо?
Просто съм любопитен.
Как се развиха нещата с Бърдет?
Искаше да говори с брат си.
-Какво каза? -Нищо.
Абсолютно нищо ли не каза?
Защо се интересуваш толкова?
Защото сега говори.
Чувате ли тази музика?
Той я поръча.
За какво е?
Наричат я Дегуело, песен на обречените.
Мексиканците са я свирили на тексаската армия при Аламо.
Свирили са я непрекъснато, докато всичко е свършило.
Знаеш ли какво се опитва да каже с нея?
Без милост.
Никаква милост за загубилите.
Още дълго ще я чувате.
Значи все пак сме го накарали да проговори.
Помислих, че искате да знаете, шерифе.
Стъмпи!
-Какво? -Няма нужда да им помагаш.
Какво има, притеснява ли те песента?
Между другото, дилижансът замина без проблеми.
гледах го, докато преминаваше долината.
След около шест дни съдията ще е тук.
И аз така го изчислих.
Момичето не беше в дилижанса.
Знам.
Каза й, че може да остане?
Не, тя...
Да, казах й. Какво от това?
Нищо.
Щеше да кажеш нещо.
Спомням си нещо.
Спомням си как една друга жена дойде с дилижанса и остана.
Ти ми каза, че не била за мен.
Не ти повярвах, но се оказа прав.
Затова си помислих, че си експерт.
И че знаеш винаги какво правиш.
Надявам се да ти провърви повече, отколкото на мен.
За първи път съм способен да се смея, като говоря за това.
Може би и за мен има надежда.
Може би.
Но се съмнявам.
Ето това харесвам у теб, способността да окуражаваш.
Ако ходите до хотела, ще вземете малко кафе и захар, нали?
Джо оплаква ли се?
Той ли? Не получава захар.
Правя му кафе от нашата утайка.
Ще го науча да не ми отговаря.
Щях да забравя, спусъкът ти е малко твърд. Да го оправя ли?
Не искам да ми оправяш спусъка.
Така може да се гръмна без да искам. Или да гръмна някой друг.
Защо не му дадеш неговите пистолети?
-Бях забравил за тях. -Паметта ти е къса като моята.
Стояха заключени цяла година, с изключение
на онзи път, когато ги извади да ги смажеш.
Откъде ги взехте?
Купихме ги обратно от човека, на който ги беше продал.
Не знам как да...
Нека да се разходим из града. Да донесем кафе на Стъмпи.
Няма ли да ми кажеш да се прибирам вътре?
Не, стой тук, за да те застрелят.
Мога и да го направя.
Тогава може и да се засмееш.
Какво търпя за $ 30 на месец.
Чувствам се добре.
Хайде.
Между другото, на заплата ли съм?
Като преди.
Приспадни си парите, които си дал за пистолетите.
Не бързам.
Щом си така щедър, мога ли да получа аванс?
Да си купя нови панталони и риза. Целият съм в дупки.
Няма да има нужда.
Когато си тръгна, ти остави някои неща.
В хотела са.
Пазил си ги толкова дълго?
Докато отново ти станат по мярка.
Можеш също да се изкъпеш и избръснеш.
За бръсненето не знам. Страх ме е да не си прережа гърлото.
Ченс?
Да?
Ще ми станат.
Благодаря.
готово.
Ами ти, Джон Т.?
Да избръсна ли и теб?
Аз се бръсна сам.
Така си и мислех.
Просто ти напомних.
Мога да си купя много пиене с това.
Разбира се.
Ще те оставя да го пазиш.
Благодаря за бръсненето, Перушинке. Пак ще ти се обадя.
Аз винаги съм тук.
Не ти казах, Джон Т. Карлос ме взе на работа.
Браво на Карлос. Ще носим ли кафе и захар на Стъмпи?
Бързаш ли, Джон Т.? Искам да поговорим.
-Ще те чакам. -Благодаря.
-Исках да те питам... -Каква е тази работа?
Карлос каза, че не се наспива. Каза, че мога да помагам долу.
На бара?
Това е едно от нещата.
Да не приемам ли?
Защо ме питаш?
Заради начина, по който каза "на бара".
-Добре, няма да приема. -Нищо не съм казал.
Но идеята не ти харесва.
Защо трябва да зависи от мен? Какво ме засяга?
Не знам защо се ядоса, като те попитах.
-Не съм ядосан. -Не си ли?
-Ти можеш да ядосаш всеки. -Може би е така.
Щом като нямаш нищо против, ще приема работата.
Давай.
Благодаря.
Какво щеше да ме питаш?
-Ти си в лошо настроение. -Какво щеше да ме питаш?
Дали ще спиш в хотела тази вечер.
Трябва да си изясним нещо. Не искам да спиш пред вратата.
Знам. Отказах се от това.
Имам по-добра идея. Да спиш в стаята ми довечера.
Никой няма да се сети да те търси там.
Ще имаш повече време, ако се случи нещо.
Пък и аз имам люлеещ се стол, ще ми е по-удобно.
Това е само идея. Можеш да помислиш.
Когато си в по-добро настроение.
Ченс!
Изстрелът дойде от затвора.
Ченс, внимавай!
Не влизай там.
Този идиот стреля по мен.
Стъмпи! Добре ли си?
Да, но отвън има едно приятелче с черна шапка, което не е.
Аз съм това приятелче.
Влизаме.
Виж какво направи с шапката ми.
Стъмпи, стрелял си по Дюд.
Не можах да го позная. Не приличаше на Дюд.
Идиотът щеше да ми отнесе главата.
Откъде да знам, че си ти?
Наконтил си се като коня на Джон Астор,
а после се показваш на вратата и не казваш нищо.
Виж ми шапката.
Ако не се беше навел, така щеше да ти изглежда главата.
Нямаше да стрелям, ако знаех, че си ти.
Добре, сега ще спреш да говориш, нали?
Не съм се разтревожил. И преди са стреляли по мен.
Можеше да извикаш.
Не си изгубил гласа си, като си се изкъпал.
Аз съм виновен. Трябваше да извикам и не трябваше да се къпя.
Спри да говориш. Станалото станало.
От години ходиш парцалив като някой просяк,
-а сега очакваш... -Млъкни!
Казах ти, Стъмпи, не искам да те слушам повече.
Не искам да ти го казвам отново.
Станал си малко раздразнителен, нали?
Този стар глупак ми наду главата...
Добре, вината е моя.
Старият глупак говори така, защото за малко не те уби.
Той е изплашеният.
Твърде дълго те глезихме.
По-добре поспи.
Той се държи, все едно съм го направил нарочно. Не е така.
Виждаш ли вратата?
Нарочно ли съм го направил според теб?
Ще стане студено през нощта.
Нека да стане студено. Няма да поправя вратата.
Не стана по моя вина.
Нали?
Знам.
Ще оправя вратата.
Здрасти, шерифе.
Как ти харесва новата работа?
Не ме оставят без работа.
Приключи ли за деня? Ще си лягаш ли?
Така си мислех.
-Да ти направи ли кафе? -Не, благодаря.
-Нещо за ядене? -Не.
А за пиене?
Ще изпия едно.
Карлос казва, че това е за специални гости.
Изморен ли си, Джон Т.?
Мога да ти приготвя гореща вана.
Това питие ми е достатъчно.
Значи само това мога да направя за теб?
Каза, че мога да си помисля.
Така е.
Запиши ми го на сметката.
Ако си промениш решението, ще оставя вратата отворена.
Желая ти лека нощ.
Но въобще не ми помагаш.
Добро утро, Дюд.
Добро утро.
Добре ли спа?
Да, предполагам.
Яде ли?
Тази сутрин?
Стъмпи ми приготви нещо.
Зададох ти въпрос. Ти не отговори.
Добре, ще ти отговоря. Не спах добре
и не съм ял нищо. Изпих една бира, но тя не помогна.
Ще издържиш ли днес?
Ако не мога, ще ти кажа.
-Това е достатъчно. -Да.
Къде му е шапката?
Излизай. Ще тръгнем, като го вържем.
Стъмпи, добре ли спа Дюд?
Страда от "отрезвяване", Ченс.
Мозъкът му започва да работи и той вижда какво си е причинил.
Не е приятно.
Трябва да изтърпи.
Но не му давай да ти плаче на рамото.
Още не го е направил.
Защо си толкова груб? Все критикуваш Дюд.
-Имаш ли тютюн? -Не, дадох го на Дюд.
Той пуши много. Трябва да вземеш за себе си.
Аз те питам защо винаги критикуваш Дюд?
Ако съм мил с него, ще се разпадне на парчета.
Може би си прав. Познаваш го по-добре от мен.
Някои сигурно са устроени така. Но с мен не се получава.
Поне можеш да се отнасяш по-любезно с мен.
Като се има предвид какво ми е на главата.
Трябва да чистя, да готвя и да съм бавачка на оня убиец вътре.
Дори едно "благодаря" не получавам.
Може би си прав, Стъмпи.
Ти си съкровище.
Не знам какво щях да правя без теб.
Бъди си предишния.
Поне съм свикнал с него.
Идва по улицата.
Добро утро, шерифе.
Колорадо.
Чувам разни неща. Мислех, че може да те интересуват.
За какво?
Че си казал на Бърдет какво ще стане с Джо,
ако се случи нещо около затвора.
Едва ли е очаквал да чуе такова нещо. И за мен е ново.
-Щеше да го кажеш по-различно? -Не.
Ако постъпваше по същия начин с мен, щях да му кажа същото.
Няма да разчита на това дали ще го направиш или не.
Едва ли.
Но бъди сигурен, че ще опита някакъв друг начин.
Имаш ли за още една?
Да. Вземи си.
Винаги ли държиш карабината заредена?
Само когато я нося.
Защо носиш карабина?
Защото открих, че някои са по-бързи от мен с пистолет.
Сигурно нямаш кибрит?
Свърших го.
Ще донеса.
Шерифе, случи се нещо неприятно.
Ал се нарани. Конят му го хвърли.
Помощникът ти каза, че можем да намерим лекар.
Зад ъгъла.
Третата или четвъртата врата отдясно.
Стой далече от пушката, шерифе.
Виждаш, че пистолетите ни са у нас.
Това долу не е твоят помощник.
Разкопчей си колана.
-Какво направихте с него? -Не се тревожи за него.
Тревожи се за себе си.
Няма да те бъде, ако не изпълниш това, което ти заповядаме.
Стой тук.
Отиваме до затвора.
Ако не освободиш Джо Бърдет,
ти и помощникът ти сте свършени.
Избирай.
Така ли ще стоиш?
Ако искаш да го застрелят, излез.
Какво ще кажеш?
Когато изляза от вратата, искам да вземеш онази саксия
и да я хвърлиш през прозореца.
След като я хвърлиш, се скрий.
Продължавайте да вървите, господине.
-Аз ли? -Да, вие.
Дръж коня.
-Колорадо, къде отива той? -Да види как е Дюд.
Ченс, ето тук.
Не изглеждаш много добре.
Какво направиха? Чух стрелба.
Изненадаха ме.
Искаха да им отключа затвора.
Какво стана?
Не се наложи. Колорадо ми помогна.
Ако той беше тук, това нямаше да се случи.
Мога сам да се изправя!
Оставих ги да ме пипнат.
Оставих ги да се промъкнат зад мен и да ме натиснат във водата,
след това беше лесно.
Аз съм добър, когато съм трезвен. Няма що.
Трябваше да помисля по-добре.
Един мъж трябва да усети, когато вече не го бива.
-Къде отиваш? -Махни си ръцете от мен.
Къде отиваш?
Не ти трябва човек, на който не можеш да разчиташ.
Една лоша вечер и с мен е свършено.
Старецът гръмна по мен и вече не ставам за нищо.
Опитах се, но какво се получи?
Погледни ме.
Не мога да ги спра.
Какво може да прави човек с тези ръце?
Аз съм свършен. Напускам, Джон.
Добре, напусни.
Никой не се опитва да те спре.
Щом искаш да си тръгнеш, давай.
Хвани отново бутилката, напий се!
Още нещо ще ти кажа.
Няма нищо да направя, ако някой хвърли долар в плювалника.
Ще трябва да паднеш на колене, за да го вземеш.
Съжалявам.
Твоето "съжалявам" не ми върши работа.
Удряш ме за втори път. Не го прави повече.
Може би си прав.
Може би вече не те бива.
Ето ти пистолетите.
Този, който ти е взел шапката, е оставил тази.
Поне спечели нещо.
Ела с мен до затвора да ти дам парите, които си изкарал.
Мисля, че това е твоят кон.
Да. Благодаря.
Нищо му няма на Дюд.
Щом ходи.
Така се радвам.
Бях се притеснил.
Стомахът ми...
Може би едно питие ще ти помогне.
Отиди в затвора и ме чакай там.
Кажи на Стъмпи да ти даде нещо за пиене.
Какво да правя с тези трима мъртви?
Ти си гробарят, Бърт. Погреби ги.
Надолу по пътя има още един. Прати сметката на окръга.
Няма нужда.
Всеки от тях има по две златни монети от по $ 50 в джоба си.
Цената се вдига.
Какво?
Нищо, Бърт.
Донеси оръжието им и другите неща в затвора.
Добре.
Ето ви пистолета.
Благодаря, Карлитос.
Къде е Колорадо?
Вътре в хотела. Заведе там Перушината.
Налей ми още едно, Колорадо.
Добре, мадам.
Добре ме погледни, Колорадо.
Можеш ли да кажеш, че съм глупава? Че съм идиотка?
Не.
Значи си лъжец.
Не пийте толкова.
-Вече ви станаха три. -Да.
Лъжеш ме, защото аз съм точно такава.
Празноглава идиотка.
Няма друго обяснение за това, че стоя тук
и се въвличам в такива неща. Той ми каза...
Здравей, шерифе.
Видяхме, че се връщате. Дюд е добре, нали?
Да. Аз също, благодарение на теб.
-Благодарение на дамата. -Да, тя свърши страхотна работа.
Хвърли саксия през прозореца и трима мъже бяха убити.
Или четири?
Защо ме накара да го направя?
-Аз ли? -Да. Нали така, Колорадо?
Той нямаше да направи това, което искаха.
Не и той.
Щеше просто да ги накараш да те убият.
Някой трябваше...
Какво щеше да направиш, шерифе?
Радвам се, че не се наложи да решавам.
Нямаше да отидеш в затвора.
Някой трябваше да ти помогне.
Но ти не искаш никой да ти помага, нали?
Прав си, не ти ме накара да ти помагам.
Беше моя идея.
Сама реших да остана. Каза ми да се кача на дилижанса.
Знам.
Радвам се, че не го направи.
Какво?
Радвам се, че не замина.
Защо казваш това?
Тъкмо когато решим нещо, ти преминаваш на следващото.
Въобще не си логичен.
Аз също.
Ти също, Колорадо. Какво правиш тук?
Нямаш извинение като мен.
По-добре да вървя, защото се държа като глупачка.
Не знам защо само аз си тръгвам, всички се държим като глупаци.
Би трябвало да се разбираме чудесно.
Тръгвам си.
Ние сме идиоти, това е.
Банда идиоти.
Как се забърка тя в това?
Не се чувстваше много добре.
-Изпи няколко питиета. -Няма предвид това. Отвън.
Искаше да излезе да ти помогне. Не знам как. Тя също не знаеше.
Казах й да хвърли саксията през прозореца и излязох вместо нея.
Значи това е била причината да ми помогнеш.
Тя е права. Не звучи логично.
Уилър само говореше за това, как ще помогне.
А ти спаси кожата ми.
Бърдет няма да те целува за това.
Сега си замесен.
Не ми казвай, че не си мислил за това, преди да го направиш.
Щом ще ме прострелват, по-добре да съм на заплата.
Как се получава значка?
Ела, ще ти дам една.
Трябва да ти кажа нещо. Дюд напуска.
Съжалявам. Предполагам, че това не е моя работа.
Имаш много странен начин да избираш кое е твоя работа.
Щели са да доведат Ченс тук, за да ме накарат да пусна Джо?
Те са луди.
Проклети глупаци.
Ченс води трима непознати и ми казва да отключа вратата,
какво мислиш, че ще направя? Знаеш какво ще направя.
Ще почна да гърмя.
Откъде взе тази шапка?
Ченс ми я даде за спомен.
За какво?
-Стъмпи, влизаме. -Влизайте.
Той не се прави на герой, а вика.
Стъмпи, къде държиш шерифските значки?
В дясното шкафче ето там.
Знаеш ли къде е книгата с клетвата?
Не! Ако не можеш да се грижиш за нещата си, не чакай това от мен.
Ще го направим без нея. Вдигни си дясната ръка.
Заклеваш ли се да изпълняваш задълженията на помощник...
Друг идиот ли намери, който не знае в какво се забърква?
...на окръг Президио от великия щат Тексас?
Заклевам се.
Това значи да получаваш заповеди от мен.
Добре, шерифе. Дайте ми значката.
Отиди в хотела и си вземи нещата.
Местиш се тук.
На какво се смееш?
В какво се забърках.
Изгаря от радост, нали?
-Наистина ли е добър? -Да.
Толкова, колкото казваше Уилър ли?
Хвърли ми пушката и докато тя бе във въздуха, уби един от тях.
-После уби още един. -Достатъчно добър.
Толкова, колкото бях аз преди?
горе-долу.
Не мога да направя разлика.
Значи си направил добра сделка. Него за мен.
Какво говори той, него за мен?
Никой никога нищо не ми казва.
Той напуска.
Какво те е прихванало?
Погледни ме. Това хубаво ли е?
Треперя непрекъснато.
Какво мога да правя с тези ръце? Кажи какво?
Пий! Каза, че Ченс те е накарал. Така ли е, Ченс?
Може да изпие цялата бутилка.
Давай.
Стъмпи.
Не го затваряй.
Не разлях нито капка.
Треперенето изчезна
само заради една песен.
Докато почне песента, аз бях забравил как съм стигнал дотук.
Ако продължат да я свирят, никога повече няма да забравя.
Ченс, дай ми още една възможност,
Стъмпи може да прибере бутилката.
Чу го.
Извади я, прибери я. Никой не ме пита дали и аз не искам да пия.
Няма да чакам да ме питат.
Вие двамата можете да превърнете човек в пияница.
Ще отида да наблюдавам пътя.
Освен ако не ти трябвам за нещо.
Не забрави ли това?
Можеш да се измиеш малко.
Да, не приличаш на помощник-шериф.
Но върша добра работа.
Ще се изкъпя тази вечер.
Пратете ми някаква храна. Мога да хапна нещо.
Няма нищо в стомаха.
Само кураж.
Престани да се тревожиш за него и помисли за мен.
Знаем, че той ще се оправи, но аз няма.
Това ме тревожи. Не мога да гледам как някой унива.
Къде отиваш?
Да занеса ядене на Дюд. А ти по-добре...
Знам, да се връщам в дупката си.
Не, гледай за Колорадо като идва насам.
Забравих да му кажа как обичаш да стреляш.
Трябва да внимава да не го надупчиш с куршуми.
Затвори прозореца!
Още говори за този малък инцидент снощи.
Нищо не може да го задоволи.
Много хубаво. Изсвири още нещо.
Изпейте още нещо. Мога ли да пея с вас?
Добра песен.
Хубаво е. Нали, Ченс?
По-добре, отколкото да си на улицата и да те застрелят.
Не мога да споря с теб.
-Ти си прав, Стъмпи. -За кое?
-Трябваше да помисля по-рано. -За какво?
Бърдет ни показа намеренията си. Няма да нападне затвора.
Всичко, което опитва, го прави извън него.
Можем да седим тук и да чакаме съдията.
Остават три или четири дни.
Колко храна имаш, Стъмпи? Ще ни стигне ли?
Ако ядете това, което ям аз.
-Вода и дърва? -Заредих тази сутрин.
Трябват ни одеяла, тютюн и кибрит.
-Освен ако нямаш в повече. -Няма.
-И няколко бири, Дюд? -Благодаря, Стъмпи.
Има още нещо,
щом като ще сме затворени тук за три или четири дни,
мисля, че ще е добра идея, ако някой, няма да споменавам имена,
изпълни това, което е обещал.
Конюшнята не е лошо място, но не бива да се търкаляш там.
Добре, Стъмпи.
Аз обичам розите, но този, за когото говоря, не мирише на рози.
Ще се изкъпя. Казах, че ще го направя.
Не съм се съмнявал, Дюд.
Просто се чудех кога.
Ще продължи да говори, докато не излезем оттук.
Ще се изкъпя, докато ти събираш нещата.
Викай като се връщаш, защото изкъпан изглеждаш различен.
Как го правиш?
Лесно е, Карлос? Ти просто не гледаш.
Карлос, отвори.
Идвам.
Добър вечер, сеньор Ченс. По-добре да заключа.
Аз ще спя в затвора тази вечер. Всички ще спим там.
Ще ни трябват одеяла, много тютюн и кибрит.
-Бира също. -По-добре ли се чувстваш?
Много по-добре.
-Това ли е всичко? -Това е.
Когато събереш нещата, ни кажи. Аз ще съм горе.
Не вдигай шум.
Отвори си устата.
Здрасти, Перушинке.
Имаш ли сапун, който мирише на рози?
Имам сапун, но не мирише на рози.
Не върши работа. Стъмпи обича рози.
Кой е Стъмпи?
Този, който обича рози.
Не, той пази затвора.
Побързай.
Излизам веднага.
Вярно ли е, че ще се местиш в затвора?
Трябваше да го направя преди два или три дни.
Съжаляваш ли?
А ти?
Знам един лесен начин да ти го кажа.
Не можеш ли да говориш по-ясно?
Ченс, дай ми хавлия.
Зает съм.
Какво каза?
говоря с някой.
Не мога... Ще ми дадеш ли хавлия?
голям помощник.
Ще ти го кажа после.
Дюд влезе да се изкъпе.
Не виждам хубаво, но пистолетите му не са с него.
Шерифът говори с момичето. Пушката му е у него.
Не искам да ходя горе.
-Бърдет го иска жив. -Тогава не говори така високо.
Той ще слезе тук с тази пушка и ще се наложи да го убием.
-Така може да се получи. -Как?
Стълбището е тъмно.
Ще опънем въже и ще вдигнем шум.
Дай ми това въже. Хайде, помогни.
Ще побързаш ли?
Излизам.
Ако си тръгнеш, поне ще мога да се наспя.
Едва ли ще мога да идвам в затвора, за да видя
-дали нямаш нужда от нещо. -Не искам и да си помисляш.
От това се боях.
Това значи, че няма да те видя три или четири дни.
Това е много време.
Ще го преживееш.
Ти направи същото.
Вие двамата вървете там. Ти също, Педро.
Оставете вратата леко отворена.
Извадете й кърпата от устата.
Искаме да извикаш шерифа долу.
Не! Не!
Може би това ще помогне.
Моля ви, недейте. Недейте!
В безсъзнание е. По стълбите, бързо!
Не мърдай, Дюд.
Дръж го под око.
Елате насам, госпожо.
Всички да слязат долу.
Изправи се.
Хайде, стани!
Можеш ли да ходиш?
Къде отиваме?
Това зависи от теб.
Отиваме в затвора, за да пуснеш Джо.
Или ще ви вържем и ще направим сделка със Стъмпи.
Избирай.
Няма да постигнете нищо със Стъмпи.
-Така Джо ще умре. -Не и ако знае, че сме ви хванали.
Те ни хванаха. Надхитриха ни.
Заведи ги до затвора, кажи на Стъмпи да отвори и да пусне Джо.
-Ти полудя ли? -Казвам ти да го направиш.
Стъмпи няма да издържи. Няма храна и вода и е сам.
Няма кой да му занесе вода. Сега върви, хайде.
-Чуваш ли се какво говориш? -Да.
И разсъждавам добре. Направи както ти казах.
А след като получат Джо, какво ще стане?
Това, което искаме, е Джо.
-Мислиш, че е добра идея? -Да.
Ще отидем в затвора.
Извадете патроните от пушката му.
Аз изпразних пистолета му.
Стив, двамата с Хари идвате с мен.
Слушай, шерифе, излизаме оттук, все едно нищо не се е случило.
Ти си носи пушката и не създавай впечатление у никой,
че нещо не е наред.
Кажи на Стъмпи, че сме платили гаранцията на Джо.
Бърдет добре го е измислил.
Ако зависеше от мен, ти нямаше никога да станеш от пода.
Някой от хората, които уби, ми бяха приятели.
Дайте му пушката.
Мини отпред.
Чакай.
Извикай на Стъмпи, че влизаш. Наблюдаваме те.
Стъмпи, Ченс е.
Много се забави.
Стив, прикривай ни.
Отвори. Ще пуснем Джо.
Как така?
Приятелите му внесоха гаранция.
Дай ми ключовете тогава. Те са на бюрото ти.
Забравих.
Не мърдай.
-Този ще проговори. -Аз отивам за Дюд.
Ти върви с него. Аз ще го пазя.
Сега се пази.
Двама от тях държат Дюд.
Прозорецът.
Добре, Колорадо.
Оттук.
Няма ги.
Отведоха Дюд, като чуха стрелбата.
Излязоха през задната врата. Имаха коне. Чух ги.
Вече са далече.
Ще ги преследваме ли?
Казах на Нейтън Бърдет какво ще стане, ако дойде за брат си.
Трябва да го помниш.
Ти мислеше, че е смешно.
Какво ще направи той според теб, ако идем за Дюд?
Не съм мислил.
Нещата се обърнаха.
Мъжете, които отведоха Дюд, бяха много разгневени.
Казаха, че им е поставил капан.
Той ги прати там, така е.
Знаеше какво прави. Знаеше и какво ще направи Стъмпи.
Затова не са много щастливи.
Какво ще правиш?
По-важно е какво ще прави Бърдет.
Карлос, влез във връзка с Бърдет.
Не ме интересува как. Кажи, че искам да говоря с него.
Той да определи мястото и часа. Искам да говоря с него.
Ние ще бъдем в затвора.
Сега не съжаляваш ли, че не се качи на дилижанса?
Хайде, Колорадо.
Да събудим китаеца.
Аз съм, Карлос.
Какво каза той?
Каза, че не иска да говори с теб.
Ако искаш Дюд, той е готов на размяна.
Размяна?
Дюд за Джо.
Той ще бъде в къщата до реката.
В склада?
Да.
Ще бъде там половин час след изгрев.
Дюд ще е с него. Той ще чака да доведеш Джо.
Каза да му предам решението ти.
Кажи, че ще съм там.
Ти си луд! Не можеш да го направиш!
Дори и ако Дюд ти беше брат.
Какво да правя?
Това, което решихме. Ще стоим тук, докато дойде съдията.
Когато съдията отведе Джо, какво ще стане с Дюд?
Дюд е знаел какво ще стане, когато те е пратил тук.
Искам и аз да си кажа мнението.
Давай.
Ти и Дюд сте единствените свидетели.
Ние сме единствените, които ще проговорят.
След като Нейтън си върне Джо, пак ще трябва да живее тук.
Значи ако вие двамата не държите Джо, какво би го спряло?
Нищо няма да спре Нейтън.
Това е ясно като носа на лицето ти.
Прав си, Колорадо.
Но ти и Стъмпи не сте видели убийството.
Вас той няма да закачи.
-Не се притеснявам. -Аз също.
Вие ще чакате съдията да дойде.
-Той пак ще иска да ви пипне. -Сигурно.
Не можете да излезете от града, защото е обсаден.
Когато направите размяната, Бърдет ще иска да ви убие.
След кратък спор.
-Но защо? Защо и двамата? -Дюд трябва да има шанс.
Иначе не може да се измъкне. Нали?
Ще ме разплачеш.
Човек трябва да е непрекъснато пиян тук. Най-добре да почвам.
Кажи, Карлос.
Бърдет е тук.
Време е да тръгваме.
Да ида ли да видя дали няма да правят номера?
Огледай се.
Привличаме много внимание.
Няма да има номера. Поне докато направим размяната.
Пък и ти няма да ходиш.
Когато реши да правиш размяна, аз те подкрепих.
И сега ще съм с теб.
Защо?
Защото обичам да гледам отблизо.
Досега те мислех за умен. Стъмпи, никъде няма да ходиш.
Защо? Кажи ми една причина.
Ще ти кажа.
Свърши чудесна работа тук, защото не се налага да се движиш.
Но ако нещо се случи там, ще трябва да се движиш бързо.
Ще се чувствам по-добре, ако останеш тук.
Ясно. Старите инвалиди никой не ги иска.
Ти ми кажи причина.
Аз ли да изкарам Джо или ти ще го изкараш сам?
Ти го изкарай.
Ще взема пушка и резервна кутия с патрони.
Казах ви, че ще се измъкна оттук.
Ако пак си отвориш устата, ще излезеш с краката напред.
До скоро, Стъмпи.
До скоро.
Това е достатъчно далече, Джо.
През хамбара.
Седни там на онези чували със зърно.
Искаш ли да отидем по-близо?
Тук е достатъчно близо.
Отиди на онзи прозорец.
Дръж на мушка Джо.
Бърдет!
Нейтън Бърдет!
готови сме.
Джо е тук.
И ние сме готови.
Изведи Дюд.
Аз ще изведа Джо.
Давай.
Добре, Джо.
Можеш да тръгнеш много бавно.
Ако ти кажа да спреш, спираш,
иначе аз ще те спра.
Изведи го.
Тръгвай.
Бавно.
Внимавай!
Искаш ли да помогна на Дюд?
Той ще се справи с Джо.
По много странен начин го прави.
Ще се справи.
Прав си. Справи се.
Ей, Ченс, Джо е при мен.
Не може да ходи, но мога да го влача.
Стой където си.
Ще ти хвърлим пистолет.
Аз ще хвърля. По-близо съм.
Изчакай, докато почнем да стреляме и тогава го вземи.
Да вдигнем малко шум, Колорадо.
Това ще предизвика нещо.
Да.
Отляво.
Двама стигнаха до бараката.
Ако минат през рекичката, лошо ни се пише.
Ще ни минат в гръб.
Не знам как ще ги спрем тогава.
Този, за който си мисля, ли е?
Старият Стъмпи.
Човека, когото изоставих.
Не стреляйте, аз съм.
Карлос, какво правиш тук?
Донесох още патрони. Може да ви потрябват.
Кой още ще се появи?
Може би момичето с някоя саксия.
Ченс, Стъмпи е на опасно място. В онези фургони има динамит.
Ще ида да му кажа.
Ти стой тук. Аз ще му кажа.
Дай патроните.
Стъмпи, махни се оттам.
Не, ти ела. Мястото е добро.
Добро е, няма що.
Този фургон е пълен с динамит.
Подскачащия Йосафат.
Защо никой никога не ми казва нищо?
Махни се от фургона, ако искаш в бъдеще някой да ти каже нещо.
Стъмпи, побързай! Какво правиш?
Ти какво мислиш? Че спя следобеден сън?
Взех малко динамит.
Това е добра идея.
Да се махаме по-надалеч от този фургон.
Можеш ли да стреляш точно?
-Можеш ли да мяташ? -По-далече, отколкото стреляш.
Ще разберем. Отвори кашона.
Дюд!
Ето тук.
Приготви се.
Хвърляй!
Това беше добре.
Стига се смя.
Хвърли я малко по-надалече.
Ето пак почна.
Какво щеше да правиш, ако не ги хвърлях вместо теб?
Щях да хвърлям сам.
Сигурно. готов ли си?
Давай.
Какво ще кажеш, Дюд?
Това беше добре.
Хвърли една и за мен.
Хвърли я по-силно този път.
Никога не си доволен.
Хвърляй.
готово, Дюд.
С два изстрела.
Не прецених вятъра.
Можеш ли да хвърлиш по-далече?
Да, ако искаш да взривиш цялата къща.
Това е идеята. Хвърляй!
Не стреляйте. Предаваме се.
Това им отне желанието да се бият.
Виж как се предадоха.
Навън е тихо.
Намери ли нещо?
Нито един от хората на Бърдет не е останал в града.
Само тези, които са в затвора. Нямаме никакви проблеми.
Добре дошъл.
Благодаря.
Какво да правя с тях?
Да ги заведем в Президио или да чакаме съдията?
-Ще чакаме съдията. -Ще чакаме съдията?
Радвам се, че се съгласи, защото ще трябва да им готвиш.
Не съм го казал по този начин. Казах: "Ще чакаме съдията?"
Това е въпрос.
Дотегна ми да ги храня и да се грижа за тях.
От толкова отдавна седя тук на тъмно, че се чувствам
като къртица или като някой бухал.
Като изляза навън, не виждам на дневна светлина.
Ще те заместя, ако искаш да излезеш.
-Ще го направиш ли? -Разбира се.
Дано навън е достатъчно тъмно, за да не ме болят очите.
Няма да те заболят.
Ако се изкъпя и пийна нещо, също няма да ме заболи, нали?
Не мисля.
Да вървя ли?
Давай.
Тръгвай.
-Няма да спориш с мен? -Не.
Вече ми е все едно.
Ченс.
Ходи ли при момичето?
Попитах: "Ходи ли при момичето?"
Работата.
Нямах време.
Дилижансът от Форт Уърт е тук. Пътуват през нощта.
Скоро ще тръгват.
-Тя ще се качи на него? -Не знам.
Ти също не знаеш.
Но ако бях на твое място, щях да разбера.
Нямаше да обикалям и да се чудя какво ще направи.
Може да замине, може и да не замине.
Може да има нужда от помощ, за да реши.
Ти си специалистът.
Аз не знам нищо за жените.
Сега ще ми кажеш, че си забравил.
Човек забравя.
Понякога не е лесно.
Нещо се случва и той забравя.
В случай че се интересуваш, аз забравих.
Дори не ми се пие.
Време беше.
Дотегна ми да се грижа за теб.
Ако искаш, може аз да се грижа за теб.
Какво е това? Сега пък ти ще се грижиш за него.
-Кажи ми. -Шерифът си има момиче.
Млъкни.
Няма да стават същите неща, нали?
Като Дюд ли ще направиш?
-Млъкни. -Защо никой не иска да ми каже?
Къде отиваш?
Остави го, Стъмпи.
Кажи сериозно, наистина ли си има момиче?
Така мисля, но той още не го знае.
-Влюбен ли е? -И още как.
Мога да си го представя.
Как й нарежда:
"Казах ти да се връщаш там!"
А после сам бива нахокан.
Всичко наред ли е?
-Така се радвам. -Благодаря, Консуело.
Момичето ли търсите?
Вътре е.
"Нямал време!"
Здравей, Джон Т.
Само да си вържа обувката.
готово.
Всичко свърши, нали, Джон Т.?
Откъде взе тези неща?
Носех ги на последното място, където работех.
Защо си ги обула сега?
Това е специална вечер.
Консуело мисли, че малко веселие няма да е излишно.
Ще изпея песен.
Имаш нужда от тях, за да пееш?
Не си ме чувал как пея.
Краката ми не са лоши. Консуело мисли, че чорапите ще помогнат.
Ти не ги харесваш.
-Не съм казал това. -Не искаш да ги нося.
И това не съм казал.
-Защото разкриват твърде много? -Със сигурност е така.
Ти си твърдоглав мъж, Джон Т.
Понякога знам какво си мислиш.
А друг път...
Не си сигурен какво чувстваш към мен, нали?
Харесваш това, което виждаш.
Харесва ти да ме целуваш и да ме докосваш.
Но още в началото реши що за жена съм.
Аз не правя нищо да ти променя мнението.
Носех тези още преди да те срещна.
Искам да го знаеш.
Да знаеш каква жена имаш насреща.
Исках да ме погледнеш страшно и да ми забраниш да ги нося.
Не се получи.
Ти дори не се ядоса.
Казах ти преди време, че не трябва да казваш нищо.
Че сама ще разбера, но аз не знам.
Значи се налага да говориш.
Аз не съм лесна, Джон Т.
Трябва да кажеш, че ме искаш.
-Къде отиваш? -Долу.
По-добре недей.
Защо?
Защото все още съм шериф.
Ако се появиш така на публично място, ще те арестувам.
Джон Т.
От толкова време чакам да кажеш това.
Мислех, че никога...
Имаш много странен начин на изразяване.
Тъкмо когато си мисля, че ще кажеш нещо...
Свали ги. Ще те чакам отвън.
Не, остани. Ще се скрия зад паравана.
Пък и аз искам да останеш тук,
защото другото нещо свърши, нали?
Опитвам се да бързам, но съм непохватна.
През какво трябваше да премина!
Да обуя този чорапогащник, да задавам въпроси,
да се правя, че излизам. Мислех, че никога няма да го кажеш.
Кое?
Че ме обичаш.
Казах, че ще те арестувам.
Това е едно и също. Само че ти не искаш да си признаеш.
Ние сме различни. Трябва да свикна с теб.
Аз говоря непрекъснато.
Така е.
Ще свикнеш. Ще ти се наложи.
Или това, или ще почнеш и ти да говориш.
Кажи ми нещо.
Защо не искаш да нося този чорапогащник?
Защото не искам друг освен мен да те вижда в него.
Това ми харесва.
Вече се справяш по-добре.
Да го запазя ли, за да го обувам само за теб?
-Мислиш ли, че ще стана шериф? -Не и ако не си гледаш работата.
КРАЙ