Д В О Й Н И И Г Р И
Ако трябва да съм честен, никога не съм харесвал Коледа.
Цяла вечност мина откакто не съм празнувал,
"Шест дни по-рано" не съм бил със семейството ми,
нито съм бил с момиче, и не съм карал кола.
Всъщност, заради колите съм тук:
Желязната Планина, максимална охрана.
Бяхме петима. Подготвяхме голям удар.
Но междувременно, верните ми колеги се разприказваха.
Света работи така понякога.
В моя случай винаги е така.
Това съм аз, Руди Дънкън, заплаха за обществото, от ляво.
Този от дясно Ник Касиди, най-добрият ми приятел.
Тогава, и двамата мислехме за новото начало.
За това си говориш когато си в затвора.
Как ще постъпиш правилно. Как няма да повториш грешките си.
Излизаме оттук, хващаме пътя,
кое е първото нещо, което ще направиш?
Горещ шоколад.
- Какво? - Това е първото нещо, което ще направя.
Ще изляза и ще си купя чаша горещ шоколад.
И парче орехов пай.
Точно така. Парче орехов пай.
Да.
Тя ще е там.
Ще стои там и ще чака.
Ще е резервирала хотел на 5-та магистрала.
Ще се заключим за цялата седмица
ще пием вино, и ще киснем във ваната.
А?
Да.
Ник, всички онези нейни снимки?
Сигурен ли си че тя е на тях?
Чувал съм че по някой път момичетата пращат снимки, на които не са те.
На красивата братовчедка или нещо подобно.
Защо трябва да говориш така, братле?
- Просто казвам-- - Защо говориш така?
Просто казвам, че може би трябва първо аз да я поканя на среща.
Да прекараме ден два. Да се убедя, че тя е за теб.
Само ден два. Защо не и нощ или две?
Каквото е нужно, за да не сгрешиш с избора си.
- Сещаш се нали? - Знаеш ли какво?
Наслаждавай се на горещия шоколад, Руди.
Мисля, че аз ще се пробвам с Ашли.
Така си и помислих.
- Не се отделяй.
По дяволите!
- Какво има? - Алмо се е върнал.
Не го гледай сякаш е пропуснал слънчевите лъчи.
Прецакан съм.
Пинчерът каза, че той си мисли, че аз съм го издал за това, че преби Крид.
Защото аз бях там, той си мисли че аз съм причината той да иде в карцера.
По дяволите, Руди.
Мърдай!
Спри!
Влизай!
Чуй това.
``Направих списъка си и го проверих два пъти.
`Докато си непослушен, всичко ще е наред.
`Това, което ме крепи през деня е, да си затворя очите и да си представя че те прегръщам,
``целувам те, докосвам те.
`` Защото знам, че в този момент...
намирам смисъла на целия ми живот."
Звучи доста зряла за 25-годишна.
Да!
Ако израснеш в Детройт, узряваш доста бързо.
Да. Тези или онези снимки са отпреди 10 години.
Абсолютно убеден съм, че няма да изпусна г-ца Мили Бобек.
Длъжник съм й.
заради нея съм тук,
нямаше да свърша тук.
Да. Ако не беше разбил черепа на онзи тип, нямаше да откриеш истинската любов.
Завиждаш.
Знаеш ли какво, Ник, ами ако те види и, нали се сещаш,
не ставаш за нея, в смисъл физически?
Тя просто-- нещо липсва. Какво ще направиш?
Ами, аз и тя, имаме връзка.
Исусе. Махни тая гадост...
- от лицето ми. - Трябваше да пишеш до това списание.
Да, трябваше.
Ще изляза оттук. И веднага ще се обвържа.
А ти, приятелю мой, ще излезеш с билета си за автобус.
Търсейки най-пияното момиче в стаята.
Точно така. `` Добро утро, скъпи. Още яйца?``
- Трябваше да напишеш, Руди. Намерил си си момиче.
Да, трябваше да направя доста неща.
Всичко, което искам е просто да се върна в Сиднау,
да седна на коледната трапеза,
да поспя в старото ми легло,
да погледам малко телевизия с баща ми.
да имам храна за 6 месеца.
Просто искам да се прибера в къщи.
Не задържай опашката.
- Какво е това? - Празничен крем.
- Какво има вътре? - Хапни си и ще видиш.
Ако искаш да знаеш много,
аз и той излизаме след два дни.
Така че докато се наслаждаваме на Лондонската атмосфера и омарите,
ти все още ще си стоиш тук и ще ще подушваш мистериозния крем.
Сега кой е в затвора?
Хей, Алмо, как си?
Излязъл си от карцера, а? Изглеждаш добре. Отслабнал ли си?
Виж, човече, не бях аз.
- Не бях аз. - Два дни, човече. Хайде.
Помниш, че брат й е тираджия, нали?
Мисля че ще може да ми уреди някаква работа.
Каква работа, охрана?
Приключил съм с тези работи. Ашли е права.
Трябва да почна да се занимавам с нещо трябват ми пари, да развия бизнес.
Не знам, човече. Бил съм в бизнеса.
Задигането на коли, Руди, не те прави бизнесмен.
``Изкормвач`` не върши работа за визитка.
Винаги съм искал да бъда шеф на нещо, разбираш нали?
Хората да работят за мен.
Какво ти става?
Чудовища... в желето.
- Само хлебарка е, виж. - Да, протеин е. Полезно е.
- Чудовища... в желето! - Успокой се.
Има чудовища в желето!
Чудовища... желето!
Виж тук!
Хей! Исусе!
- Сядай! - Кучи син!
Ти яж тая гадост!
- Залегни, не мърдай. - Не се бъркай, Руди!
Искаш ли малко гадни чудовища?
Два дни, човече.
- По дяволите!
Не мърдай!
Ние нямаме нищо общо!
Руди, пази се!
Касиди е ранен! Касиди е наръган!
- Трябва да съм там. - Господи!
- Руди, Ашли. - Ще се оправиш.
- Дръж се, дръж се. Охрана! Господи, охрана! - Ашли ще е там.
- Ник, ти трябва да-- - Трябва да си--
Охрана! Охрана!
Господи.
- Ник. Ник! Ник! - Изведете го оттук веднага!
Ник! Ник! Ник!
Ник! Ник!
Поне няма да се се върне.
Ако имаш нужда от малко компания тази вечер, Руди, просто ме извикай.
Отвори външната врата.
Вашият свят ви приветства, онемели тъпаци.
Не бъдете странници. Ще оставим светлините заради вас.
Насам!
Добре дошъл у дома, татко
Насам. Хей, как си?
`Това, което ме крепи през деня е да затворя очите си...
``и да си представя че съм те, прегърнала и те целувам
докосвам. "
Не го прави, Руди. Просто не го прави!
Исусе.
Ти ли си Ашли?
Аз съм Ник!
Виж, Ашли, съжалявам.
Бях уплашен, че ще изляза оттук,
ще ме огледаш и просто... ще се обърнеш.
Опасявах се да не изпадна в душевна криза.
Всички тези писма, тези думи, са изградили образ в съзнанието ти.
Бях уплашен че ще ме видиш и няма, да съвпадна...
с този твой образ.
Мислех си че ще излезеш оттам ще погледнеш дрехите ми или нещо подобно,
и ще ме подминеш.
- Може би си видял палтото ми или косата ми-- - Хей, Харесва ми палтото ти!
Може би ти--
Може да си ме видял, а аз теб не--
Ашли, не. Това бях аз.
Струва ми се че ми каза че косата ти е къдрава.
Да. Много е къдрава.
Когато стане дълга, е наистина къдрава. Но я поддържам къса.
Може пак да я пусна, ако искаш. Може да стане доста буйна.
Не! Не, не, не.
Искам да си този, който ти искаш да си.
Направи го пак.
Кое?
Усмихни се така.
Хайде. Още веднъж.
Господи, мечтаех си за тази усмивка...
толкова дълго,
Ашли Мерсър.
Оказа се по-добър от образа, който си бях изградила за теб, Ник.
Ти си истински!
- Може ли да те питам нещо? - Кажи.
За първи път ли правиш нещо такова?
Погледни се.
Толкова прекрасна, сладка.
Защо пишеш на някой, на някакъв тип, когото даже не познаваш?
- Казах ти, Ник. Помниш ли? - Кажи ми пак.
Всички мъже, с които съм била,
никога не са искали да ме опознаят.
Коя съм аз... отвътре.
Те искаха просто да... навлязат в мен.
Човек като теб, Ник.
Господи, искам да кажа, 6 месеца преди да можеш да докоснеш лицето ми.
Помислих си че такъв като теб...
трябва да поработи преди да ме опознае по друг начин.
Но когато прочетох писмата ти,
Си казах:
`` Ето един мъж, който твърди че е престъпник, но не е.
``Просто е пазел момичето си.
``Някой е загинал, но той не е убиец...
``защото е направил необходимото за да спаси някой.
А света просто не го е видял по този начин."
Щата Мичиган.
Ти ми написа някои прекрасни неща.
Не бях само аз.
Само ти си бил.
Съкилийникът ми, ми помогна за някой от романтичните части.
Той всъщност е добър човек. Щеше да ти хареса.
Говоря за сърцето не за думите.
Да,
част от сърцето може да е било и негово.
Така ли?
Трябваше да напишеш името му, тогава и той щеше да е тук сега.
Руди Дънкан
Покупки, Ник. Покупки.
Ела тук. Трябва ти палто.
Никой мой приятел няма да се разхожда в минусова температура...
без добре изглеждащо палто.
Но ти ми купи толкова много неща. А аз още нищо.
Ник, ти сега излезе. Тук си.
Ти си моята Коледа.
Струва $200, Аш.
Знам! Но ти си забравил къде работя.
- Красота и изящество. - Да. Получавам 50% намаление.
До празниците, Ник.
Нека преминат празниците,
после ще и кажеш.
Ще им кажа да не ни притесняват до края на годината.
Когато се върна в тази стая ще е по добре да нямаш нищо по теб освен една захарна пръчка.
Здравей, Ник.
По дяволите!
- Дължа ти питие!
Добре дошъл у дома, Ник.
Виж, човече, не ме познаваш.
Познавам те.
- Много добре те познавам. - Не можеш.
Друг път не мога.
- Идвам, скъпи - Ашли!
Нося елхата!
Изглежда някои се е забавлявал.
Хей, сестричке, весели празници.
Не! Копеле! Не!
- Полека. Не я наранявай. - Добре. Съжалявам, Чудовище.
Значи,
това е човека, който си чакала, мъжа на мечтите ти.
Габриел, какво правиш?
- Четох много за теб, Ник. - Габриел, какво правиш тук?
Разбрах че си човек на науката.
- Габриел. - Човек на пътуванията.
Виж, аз не съм той. Каквото и да искаш от Ник, не съм аз човека.
- Ник? - Съжалявам, Ашли. Съжалявам.
- Не! Не!
- А сега кой си? - Не съм Ник!
- Тя си мисли че съм Ник. А аз не съм. - Сложи го в камиона.
Чакай минутка! Бяхме приятели.
Така разбрах за тях. Заех мястото му.
- Какво си направил? - Добре. Аз излязох. Ник не успя.
Знаех за писмата й, и Господи,
каквото и да искаш от Ник аз не съм той, ясно?
Аз просто-- Исках да бъда.
Ти не си Ник Касиди?
Не, човече, просто му бях съкилийник.
Но ти казваше че си.
Да.
За да се уредиш със сестра ми.
Да.
- За да я оправиш. - Да.
И си мислиш че като ми кажеш, ще се отървеш
- Не!
Не! Не!
- Това той ли е? - Моля те не го наранявай, Габриел. Недей!
- Това ли е тъпака, с който си пишеш цяла година? - Недей! Моля те, недей.
- Това ли е Ник Касиди? - Да!
Да!
По добре да се научи да те уважава.
- Изведи я оттук. - Не!
Не!
Имат много курабийки.
Вземи ги.
Ами елхата?
- Искаш ли елхата? - Да.
Четох писмата ти, затворнико.
Не си играй игрички с мен.
Той чете писмата ти.
Един ден не си бях в къщи и той е влезнал.
Джейн се е опитала да го спре, но той е прочел писмата ти.
Какви писма?
Той знае, че си работил в казиното.
Какво? Господи, излъгала си го!
- Не, не, не съм. Не съм.
Кога реши да го направиш, Аш? А?
След кое от писмата му? 40-тото, 50-тото? Първото? Кое?
- Не, Ник, ти не си-- - Виж, Аз не съм Ник!
Ясно? Ти реши, че си го прецакала?
По дяволите! Познай какво? Той те прецака!
Защото никога не съм работел в никакво казино, и не мога да ти помогна защото не съм него!
- Не, ти не разбираш. Аз те обичам! - Исусе...
- Христа! - Хей, хей, полека с думите. Коледа е.
Чуй ме. Чуй ме.
Брат ми е убивал хора. Знам това.
Не го познаваш. Не знаеш на какво е способен. Ще те убие.
Ако продължаваш да му казваш че не си ти, ще те убие.
Тук пише че индустрията прави 50% от продажбите си...
между 1 и 25 Декември.
Това са продажбите за половин година в рамките на един месец.
Мисля си, че една умна държава ще легализира втори такъв празник.
Да създадат, да речем, Коледа Две, края на Май началото на Юни,
да стимулират индустрията.
Откакто тръгна на вечерно училище, ми докарваш само главоболия, Джъмпи.
Коледа Две.
Просто--
`` Любима моя, секси Ашли-лашли.
``Непрекъснато те сънувам,
``и знаейки, че ти си там някъде прави стените...
``по-далечни по-слаби и по-топли.
``Някой ден ще те заведа до Лейк Сюпириор.
`` Преди да ме затворят, преди проклетата Мили,
``работех в това казино,
``работеща охрана.
``следях за да не се крадат чипове, да не лъжат с картите,
``да изхвърлим пияниците, такива работи.
Индианско място. Най-лесната работа, която съм имал."
Добър писател си ти, Ник.
На това бих му писал... шест плюс.
Просто ни кажи каквото искаме,
и вие деца мой, ще си тръгнете и ще заживеете щастливо.
Искам малки племенници и племеннички.
- Чуй ме, човече. Никога не съм работел в казино. - Не, Ник.
Онзи, който написа това писмо? Той беше Ник Касиди.
Бяхме заедно с него.
Имаше 2 годишна присъда за непредумишлено убийство...
за убийството на някакъв тип, който е закачал приятелката му в един бар.
Той е мъртъв. Той написа тези писма. И работеше в казино.
Аз? Последната ми работа беше в Куйк Луб.
На мен ми лепнаха 5 години за кражба на коли. Това е. Беше ми съкилийник. Оттам го познавам.
Съжалявам за сестра ти.
Вече не го познавам.
Аз-аз-аз искам просто--
Не знам нищо. Не помня никой. Просто искам да се прибера.
- Убий го - Не. Габриел, не. - Какво?
- Габриел, ти обеща. - Обещах че като ни помогне си тръгваме.
Като ни помогне. Той не иска да играе.
Не, обеща ми!
И ти ми обеща че ще го накараш да ни помогне!
Явно предпочита да умре... отколкото да е с теб.
И без това ще имаш прецакан приятел.
Пръсни му черепа.
Не. Не! Габриел, не!
Млъквай!
Не ми цапай обувките с кръв.
Добре, добре, добре. Какво искаш да знаеш? За казиното, Томахоук?
Исусе, какво искаш да знаеш?
Шест месеца да пишеш любовни писма, човека с който си пишем ме оправя.
Мерси за марките, Аш.
Добре. Какво искаш да знаеш?
Всичко.
Ник, обичам те, скъпи.
- Ник, обичам те. - Хей!
Тя каза че те обича. Кажи й нещо.
Секса в затвора беше по хубав.
Върнете го обратно.
Чудовище, не е той.
През цялото време докато караше, той й казваше че не е той.
Не е той. Разбирам защо на нас ни казва че не е той,
но защо на нея ще й го казва?
Може би-- Може би не е той.
Виж, с каквото влезна в затвора, с него излизам.
Човекът написал тези писма е обичал Ашли, момчета.
Живял е за нея.
Къде работи тя?
Какво?
Написала ти е стотици писма, не ти ли е казала къде работи?
Красота и изящество Парфюмерия "Лайндстом".
- Как е бащинското й име?
Саманта.
Как са й викали в гимназията?
Бам-Бам.
- Как са й викали в колежа? - Какъв колеж?
- Кой е най-големия й страх? - Брат й.
Грешка. Да не се удави е.
Грешка, брат й е.
Това е любовта.
Време е да започнеш да говориш,
Ник.
Да започнеш да разказваш истории.
- Доведи го тук. - Не, не, не! Забрави за това!
Ник не прави нищо докато не получи нещо за себе си.
Разбра ли? Искам горещ шоколад.
Искаш ли да чуеш за някой мой работи?
Искам да видя топъл шоколад пред себе си...
и малко орехов пай!
Хубав пай.
Когато работеше там--
Познаваше мястото--
Добре.
Знаеш ли какво? Не бих отказал малко чеснови кръгове.
Ти каза, че ще говорите. Само това ка--
Габриел, ти каза че искаш да говориш.
- Колко са парите в казиното? - Трудно е да се каже.
Предположи.
Пет милиона?
- Исусе. Ела тук. - Написал си писмо до Аш с история...
когато си работел на Бъдни Вечер.
Когато са изпратили половината охрана по домовете им. Никой не е влизал, нито излизал.
А останалите сте били само тъпаци.
Това истинска история ли е?
Бъдни Вечер значи.
Ние ще ограбим това казино, затворнико.
А ти си човека, който ще ни каже как.
Това е, което можем да видим.
Сега, ти ни кажи каквото не можем да видим. Къде водят служебните врати,
къде е алармата, как изглежда горният етаж, всичко.
- Това не е Томахоук. - За какво по дяволите говориш?
Какво е това, клетката? Искам да кажа, клетката е тук.
Ти имаш-- Това цялото е объркано.
- Така изглежда, Ромео. - И от кога?
Какво е това?
- Това е главния бюфет. $5.99. - Бюфет?
Бюфета е тук до бара.
Трябва да са го преустроили.
- Какво? - Големия, боса.
- Онзи, който управляваше мястото, е отговорен. - Джак Банкс.
Джак Банкс! Все говореше за това да даде ново лице на мястото.
Трябва да е действал докато бях в Планината.
Сега това място е напълно преобразено.
Не мога да ви помогна. Нищо не знам къде се намира, дори охраната.
- Нямам идея. - Не ме интересува закуската ти. Аз--
Искаш да знаеш за парите, нали?
Добре. Ето тук където е бюфета. Там беше офиса на Банкс.
И той имаше сейф там.
В този сейф той държеше парите, които крадеше.
- И се наричаше говорещия сейф. - Говорещ сейф?
Да, говорещ сейф.
Защото крадеше пари от тълпата.
Там държеше стотици хиляди там. Може би милиони.
Милиони? В говорещия сейф?
Милиони.
Имам предвид, сещаш се,
само че сега ми казваш, че офиса е преместен.
Един господ знае какво още е променено.
Охраната,--
Искате да ви покажа кое къде води, няма никаква представа!
Тогава предполагам, че не си ни нужен вече.
Не съвсем.
Защото, ако ме вкарате вътре, ще разбера къде се внасят парите.
Знам охранителните процедури. Знам знаците помежду им.
Знам принципите им. Просто ме вкарайте вътре,
тогава ще мога да сравня мястото с тази карта и да видя дали нещо се е променило.
В грешка си, затворнико.
Като влезнеш там, ще те познаят.
Е и?
Ако го познаят, ще го запомнят след удара.
- Няма да ме познаят. Сигурен съм. - Защо не?
Защото ще се дегизирам.
Нали щяхме да сме екип?
- Да не предпочиташ да се върнеш обратно в Планината? - Няма особена разлика.
Там не хващаш 50 канала. Спи добре.
За да си заслужиш закуската утре ще трябва да пропееш.
Чувствай се удобно.
Разбира се, вземи това. Няма да ми трябва.
Ник. Ник.
Нека ти помогна.
- Намери си стая, Ашли. Ти ще си сама в стая. - Нека ти помогна.
Той каза че като излезеш, иска просто да говори с теб. Само това!
Мислех че има предвид след празниците, обратно в Детройт.
- Но си знаела какво и искал. Нали? - Мислех че ще имаме повече дни.
За какво? Какво щеше да направиш? Да ме уговориш да им помогна?
Знаеш какво мисля за брат ми! Наясно си, че го мразя.
Какво си мислеше, че ще стане? Това ще приключи и брат ти ще ме пусне да си вървя?
Ще ме застреля без да му мигне окото!
или ще гния в затвора до края на дните ми!
Моят живот е същият. Мислиш ли че ще ме пусне да си вървя просто така?
Мислиш ли че няма да си го изкара на мен?
И аз съм в играта, и съм много уплашена.
Моля те!
Ник. Ник.
Спомняш ли си всички онези писма, които ми пращаше?
За мен и теб срещу целият свят?
Господи!
Знаеш ли, такъв ми е късмета.
Най-накрая намерих човек, по който съм луда, и брат ми иска да го убие.
Защо не ми каза че брат ти е престъпник?
Габриел познава някой хора в Маями и Ню Йорк.
Хора, на които помага да пласират оръжия в Детройт.
- Това е всичко, което знам. - И за него ли е работил?
Не. Той не иска да работи за никой.
- Къде беше последният им удар? - Какво?
Чудовището и хората му. Кое е последното място, което са ограбили?
Кого са пречукали? Какво са направили?
Не мисля че са правили обир до сега. Те просто-- Доставят оръжие!
Никога не са правили обир?
Наистина?
Наистина се нуждаят от мен.
Те всъщност имат нужда от мен.
Каубой.
Пращаш ме в индианско казино преоблечен като каубой.
- Сигурен ли си в това, което правиш? - Трябваше, или така, или като балерина.
Ами, ще ми трябват някакви пари. За казиното.
- 10$ стигат ли? Какво ще направя с 10$? - Не давай бакшиши.
Виж, ако ще работим в екип,
не трябва да ме пращаш там като самотен рейнджър за да похарча 10$.
Аз трябва да съм незабелязан. За да не ме забележат ми трябват неколкостотин
Съберете пари, момчета.
Не губи.
Да, ще получа ли някакво каубойско име, или просто ще--
Ако те разпознаят, ще получиш каубойско погребение!
Хайде. Хайде.
Махни си ръцете от мен!
Готова ли си да започнем със залозите, скъпа?
Сега е.
Добре. Наглеждайте ми китарата момчета.
Джъмпи.
Ник, затрудняваш ме много да ти се извиня.
Това ли се опитваш да направиш? Не е нужно.
Ник, много връзки започват по този начин, сещаш се, семейни проблеми?
Спести си го, Бам-Бам.
Искате ли да знаете проблема на казино Томахоук?
Искате ли да знаете кое ни пречи да сме номер едно?
Снега. С-Н-Е-Г-А. Сняг.
В Лас Вегас няма сняг, ясно?
Не го искат. Не им трябва.
Всъщност, мисля че имат закон срещу него.
Наехте ме защото искахте качество като в Лас Вегас. И аз го постигнах.
Искахте преса като в Лас Вегас. Дадох ви я.
Но не мога да ви дам печалбата на Лас Вегас...
докато вие хора не се съберете около един огън,
и не направите някакъв вид духовен танц за да прогоните снега!
Доста работа са свършили. Този ресторант тук е главното разширение.
И са разместили игрите.
Познаваш ли го?
Да, това е-- това е Майк.
Майк. Той работи тук.
Харчи от парите на брат си. Аз ще поогледам малко.
Тъкмо си мислех, че приятелчетата ти искат да се поразходят,
да опитат играта за $5.99.
Два рома и две коли, ако обичате.
Барман, дай ми бутилка каквото и да е. По бързо.
По добре да е от евтините.
Хей, как си, каубой?
- Чудесно. - Казвам се Джак Банкс. Мястото е мое.
Нека те попитам нещо.
Как чу за нас? Радио? Телевизия? Кабелната?
Затвора. Затвора.
Не мога да се върна във Вегас.
Спечелихме! Спечелихме!
За какво си говорехте?
Нищо. Просто искаше да знае как съм чул за мястото.
Прост успокой духа за малко, ясно? Успокой се.
Господи! Съжалявам.
Божичко.
Съжалявам. Ето, задръж това.
Какво правиш?
Не само охраната се е променила. Нека изчистя това.
- Какво беше това? - Мустаците му паднаха. Вземи това.
Хей, давам ти $100 за якето.
- Не ме убивай! - Спокойно, хлапе, никой няма да те убива.
Дядо Коледа ще ти даде $100 и хубаво западняшко яке.
Хей, бейби. Дай ми едно от тези.
- Как си? - Замръзваща.
От колко време работиш тук?
Пет години, откакто е отворило врати.
- Колко време мина от ремонта? - От кое?
Говоря за обновленията. Преработката, разместванията.
Томахоук е бил винаги такъв, приятелю. Само загубилите се сменят.
Лъжливо копеле!
Давай, хлапе, давай!
Хей!
По дяволите!
- Якето си е твое, можеш да си го вземеш! Той ми даде $100. - По дяволите!
- Какво стана, човече? - Той ни прецака!
Мястото не се е променяло от самото начало!
Чудовище, той говореше с мениджъра там вътре. Ето го!
Давай, давай!
Хайде! Доведете го!
Продължавай да бягаш, Ромео! Продължавай да тичаш!
Колкото и да си бърз, ще те хванем!
- Ние сме шофьори на камиони! Караме за да преживяваме!
Помощ! Помощ!
Мисли си че ще се измъкне.
По дяволите!
Не!
Хайде. Хайде!
- Трябва да стигнем до тези дървета.
По дяволите!
Хайде! Извадете ги оттам! Хайде!
- Тя добре ли е? - Добре, хайде!
Така както си тръгнал, ще имам проблеми със семейството ти.
Хей, вие! Имате ли нужда от помощ?
- Питах, имате ли нужда от помощ? - Махай се оттук!
- Млъквай! - Махай се оттук!
Ами, ако имате нужда от нещо--
Габриел, не!
Габриел, той няма да ни нарани. Няма да ни запомни. Не го прави.
Млъквай!
Не!
Божичко!
- Какво е това? Какво е това? Това не е Томахоук. Не.
Не, никога не съм виждал това.
Сигурно са го реконструирали. Да!
Бюфета беше тук, блекджека ето тук, бара беше тук.
Не знам. Не мога да ти помогна. Нямам никаква идея.
Нямам никаква идея!
Нещо ми подсказва, че не си напълно искрен с мен.
Какво каза на мениджъра на казиното?
- Нищо. Нищо. - Вие говорихте. Какво му каза?
Нищо.
Той си мислеше че съм комарджия. Нищо не съм казал.
Може би нещо за някакъв обир?
Не съм. Кълна се в-- Кълна се в Господ.
Божичко, човече! Той си помисли че съм комарджия!
Не ме познава!
Не ме разпозна! Исусе!
Правя доставки от доста време, затворнико.
Четири, пет милиона мили тежък терен.
Кажи им че съм бил завързан току що наеха някой друг.
Хиляда мили до залез или никой не яде на изгрев.
По дяволите.
И всеки път, всяка миля,
не е нищо повече от майки, бащи и дечица и от вида има личеше...
- да вървя по дяволите и да се махам от тяхната щастлива магистрала.
Така че-- аз работех...
и робувах,
и чаках... да се разчистят магистралите...
и реките да се размътят и Господ от Рая...
да дойде на земята и да ми даде някаква награда за успеха ми,
да ме дари с подаръка ми и да ми каже,
``Габриел, синко, ти приключи с пътуването.``
Затворнико,
този подарък ми беше предоставен.
Виж, човече, кълна се в господ,
той искаше просто да му кажа от къде съм разбрал за мястото, само толкова.
Не знаеше че съм аз, Габриел. Не знаеше че съм аз! Моля те!
Само не почвай да се целиш в мен.
Ник, аз се опитвам да те оцеля.
Защото не заслужавам да съм в някакъв смотан хотел...
посред Мичиган,
и безсмислено да хвърлям стрелички...
- Затворник!
Знаеш ли-- Знаеш ли нещо?
- Малката ми сестричка--
тя заслужава нещо по-добро от теб.
Тази вечер ще хвърлим още един поглед на картата,
и този път по добре да има какво да ни кажеш.
Какво са ти направили, Ник?
Брат ти имаше... някои въпроси за разискване.
Какво по дяволите си му сторил?
Копеле. Махай се! Изчезвай!
Просто изчезни!
- Добре. Ела тук.
- Божичко.
Ето така. Добре.
Всичко, което исках бе да се върна в Сиднау...
и малко от соса на мама,
и от боровинковия пай на леля Елизабет.
Тя го прави с истински боровинки.
Много... е добър.
- Ще стигнем до там, скъпа. - Господи.
Ще стигнем там.
Просто си почини.
Ти ми спаси живота, Ник.
Можеше да избягаш, не не го направи.
- Ти ме спаси. - Ти ме спаси.
Спасих те защото те обичам, Ник.
Ти защо ме спаси?
Съкилийника ми-- Руди, крадеца на коли--
понякога му четях писмата ти.
Знам, знам че бяха лични, но,
знаеш как е,
Четях му ги и изражението на лицето му беше такова.
Кълна се, мисля че си представяше че му пишеш на него.
И понякога,
си мислех,
че и той те обича.
Даде на двама мъже надежда, Ашли.
Надеждата е хубаво нещо.
Ще се измъкнем от тази ситуация... заедно.
Обещавам ти. Обещавам ти.
Изпей си всичко, Ник.
Това беше шега.
Добре.
целта ти е...
да стигнеш до горното ниво.
Ясно? Това ще стане през тази врата на западната стена.
Когато--
Отиваш до охраната,
и после оттам слизаш в касиерската клетка,
и после влизаш в стаята с парите.
Ще има пазач там, но той няма оръжие.
Вратата е с код.
- Касиера знае кода. - Ами говорещия сейф?
Той е на горния етаж! Искаш да стигнеш да него.
Ще стигнем до него.
Това е добре. Ще стигнем до него.
Трябва да оставиш човек в клетката...
някой на пода и някой на покрива.
Ще ти трябва помощник,
някой на предния вход и някой на задния.
Това са... колко? Шестима.
Петима сме.
Ще държим Ашли отвън.
Но са ти нужни 6-ма.
Не.
Аз-- Виж, човече, не си го измислям това, нали?
Влизате петима, и ще оставиш, или аларма, или някой изход не охранявани.
- Не. - Знам за какво говоря.
Който е правил обир до сега да си вдигне ръката.
Някои? Някой? Кой-- е правил обир,
нека си вдигне ръката.
Добре. Аз съм.
Нужни са ти 6-ма, Габриел.
Така е. какво ще направиш по въпроса?
Добре. Искам скица на това горно ниво.
Всяка врата, всеки пазач, всеки пепелник.
Да. Добре.
Значи, 6-ма, това са 6 оръжия.
Няма начин.
Какво ще правя аз? Не съм заплаха без оръжие.
- Не, не си. - Какъв е проблема, Габриел?
Не ти ли трябваше точно затова той?
- Всестранно развит човек? - Никакви оръжия.
Знаеш ли, добре. От теб зависи.
Това, което трябва да измислиш е как ще стигнеш до това горното ниво...
без никой да заподозре нещо.
От сега ти казвам че, влизайки с автомати и маски...
- няма да оправи нещата.
Тази част от плана, Ник,
беше планирана в деня, в който прочетох писмата ти.
Така ли. Какво? Всички ще се облечем като каубои?
Не, не, не каубои, Ник.
Не и на Бъдни Вечер.
трябва да се шегувате.
Такъв е сезона, затворнико.
Гледайте в 11:00...
новините по канал 5, тези разтърсващи новини.
- Търсенето на изчезналия човек от Мичиган продължава... - Ето го твоя Пикасо.
За когото бе съобщено тази сутрин около езерото Талахасе.
- Полицията смята, че са замесени незаконни сделки. - По добре да е.
Също така, лотарийна треска--
От колко време сте навън, момчета?
- Уредихме се с безплатни питиета. - Супер.
По дяволите!
Само член на оръжеен клуб не държи оръжие в камиона си.
По дяволите!
И ония решил да му направи силиконов език...
за да може,момчето, да проговори.
Виждал ли си човек с език направен от нечии гърди?
Този, за когото ти говоря-- това че е останал без бял дроб е най-малката му грижа.
Кожата му пушеше толкова много,
- Че хората биха казали, ``Хей, къде е барбекюто?`` - Да.
Не! Не!
- Не! Разкарай се от мен!
Стой настрана от мен. Искаш ли да се развикам?
Ще се развикам, кълна се.
- Слушай, просто се опитвах да го спра. - Почти не ме уби!
Когато те видях да падаш, бях готов да се пръсна главата.
Кълна се, ти си най-хубавото нещо, което ми се е случвало.
Знам че трябва да си с него,
но това ме влудява.
Габриел, трябва да продължим да го правим, и--
Помогна ни за картата.
Направи каквото трябваше.
Вече не ни е нужен.
Не!
Божичко!
Подлудяваш ме, знаеш ли?
- Хей-- - Не!
Слушай ме сега, защото трябва да си изиграем картите добре.
Колкото повече ме желае, толкова помощта му е по-искрена.
Той е мъжката сила.
- Той е само това. - Той иска парите.
Не, скъпи.
Той иска мен.
Малката ти сестричка.
Ако мама и татко--
Можеха да ни видят сега.
Ако нашия човек играеше играта по правилата.
А това, което аз виждам е, че единственото нещо, което прави успешно досега...
е да чука приятелката ми.
Скъпи.
- Той е нищо. Нищо. - Ще се видим по късно, тъпаци.
- Кого вика Джъмпи? - Бившата си жена вероятно.
С всички жени, с които се е развел, вероятно че му се наложи да ограби 3 казина.
- Проследи ли Габриел? - Не, с приятелката си е, наваксват за изгубеното ``Ник`` време.
Хайде. Да си налеем по едно.
Не, трябва да ида да проверя Ромео.
Отивай.
По дяволите!
Знаеш ли какво? Ще те чакам в бара.
Мамка му!
- Хайде.
Хайде.
Мога да отворя кола. Трябва да мога и с една хотелска ключалка да се справя.
- Проклятие.
Кой тряска вратите?
Как си?
Сметката ви, сър.
Весели празници.
- Това е за $100 за платените програми.
А това за 200 $, които си взел от минибара.
- Достатъчно! - Това беше от моята кредитна карта!
реших че след като вие плащате за стаята--
- Нали искаше пистолет, затворнико?
Недей! Недей!
Виж какво са ти донесли джуджетата на Дядо Коледа.
Как се казва на джуджетата на Дядо Коледа?
Елфи. Елфите на Дядо Коледа.
Казва се, ``Благодаря,``.
Ако се движиш с престъпници,
правиш много планове.
Но от всички удари, които съм направил,
и всички коли, които съм откраднал, нито един план не се е провалил.
- Плановете ми за бягство никога не са работели
И да съм честен, отиването в полицията не беше предвидено.
Какъв е проблема? Нервен ли си?
Точно в момента ти си един тираджия.
Все още не си направил нищо лошо.
Ако направиш това, ще съжаляваш цял живот.
Мерси че ми го каза, Ник.
Успокой се. Пиини малко.
Това беше твоята песен нали?
Хей, хей! Жаден ли си?
Това отклонение от плана, което правиш--
по добре следвай указанията на Чудовището.
Или ще ти се стъжни живота.
- В цялата къща, нищо не помръдваше.
Защо не пратиш повечето си момчета в къщи, Ед.
Том, защо не идеш да прекараш Коледата със семейството си.
Дон, можеш да си тръгваш. Весела Коледа, Джак.
никой не идва тук, дори да ни измами.
- Здравейте!
Дядо Коледа е тук!
Радвам се да ви видя! Весела Коледа!
Бихме искали малко пари, ако обичате.
Тук сме за да спечелим малко пари. Имате ли пари?
Господа, как сте днес?
Много добре, капитане, с изключение на това, че не сме на работа.
Много поздрави. Той е от Лайндстром.
Аз съм от Сейфуей. Как сте?
Детските играчки свършиха, но имаме благотворителни дарения.
Добре. Всички сте вътре?
Хей, сладурано, как я караш?
- Замръзвам. Какво искаш? - Двайсет и едно.
- Божичко! Току що ми би картата! - Не съжалявам, господине.
- Крупието има 18. - Виж това, дядка.
Да, ще ти взема шейната.
- Сейфуей! - Насам. Пазя ти място.
- Изиграй ми ръката. - Лайндстром как си?
Няма ли да свалите тия бради?
Не, няма да сваля тая брада. Тя ми носи късмет.
Забележи брадата ми. Внимавай с тоя. Носи нещастие.
Добре, номера на Дядо Коледа е 3, какво ще желаете?
Може ли дебелак с летящ кон да получи дребни?
- Наглеждай ми парите. - Добре.
Пет. Девет.
Не поч-- дядка, ти-- По дяволите, все ми биеш картата. Не.
- Дори не знаеш какво е. - Не бие.
Защо не си намериш един комин някъде и не паднеш в него, а?
Кучи син! Съсипа ме!
Така стоят нещата.
- Още двама идват.
Ето. Ето това обичам да виждам. Това е духа.
- Джак, има ли министерство на Дядо Коледовците? - Кой по дяволите знае?
Отивай-- Отиди-- Намери си друга маса, за стари хора!
Взимаш парите на Дядо Коледа!
- Няма друга маса. - Тогава ще отворят друга маса!
Кои са тия хора дето лъжат Дядо Коледа?
- Какво по дяволите правите? - За Бога!
- Това са парите на Дядо Коледа! Ти ги взе! - Охрана!
- Хей! Ела тук, приятелю! - Ти лъжеше!
- Лягай, дядка. Всичко е наред.
Дядо Коледа пребива твоите пазачи.
Охранителната стая. На горния етаж.
Дясно, дясно. Завий на дясно. Охранителната стая.
Хей!
По дяволите.
Гаден затворник! Господи!
Изключи шибаната аларма!
- Хвърлете ги! Свалете оръжията!
Свалете оръжията! Веднага!
Разкарай се от алармата!
Свалете ги, веднага!
Сега, сега, сега ! Хвърлете ги!
Залегни!
- Недей!
Това няма да ти трябва, Ромео.
- Мърдайте, по дяволите! - Хайде!
- Да вървим! Влизайте там!
Добре. Просто--правете каквото ви казват приятелите ми.
те са малко неуравновесени.
- Какъв е кода за за стаята с парите?
Просто използвайте ключа.
- Ник каза код! - Кой е Ник?
Хвърли го!
- Добре, добре, добре!
Копеле такова! Без оръжия в стаята с парите!
Мамка ти!
- Никакви оръжия в стаята с парите! - Забрави за него и вземи парите!
Забрави го и взимай парите!
Остави го.
Няма бъдеще за хора като мен и теб, Ник.
Местата, от които идваме-- индустриални градчета!
Нямат бъдеще, навсякъде е така!
Ако искаш бъдеще, ще трябва да си го откраднеш.
Господи!
Божичко.
Говорещият сейф! Искам го! Къде е?
Не мога да се върна-- Не мога да се върна в Лас Вегас.
Мамка му!
Не ми пука за Вегас!
Парите са в колата.
- Да излизаме веднага. - Той няма да ни каже къде е.
- Какво? - Говорещият сейф.
Помниш ли Ник Касиди? Пазач на име Ник Касиди?
Да, Ник Касиди. Ник-- Къде е той?
Габриел, имаме достатъчно пари. Да се махаме оттук.
Къде е той?
Това не е Ник Касиди.
Ник Касиди работеше за мен преди две години.
Каубой. Качвай се.
По дяволите!
Историята на живота ти, Аш.
Чукала си грешния човек!
Руди Дънкан, скъпа. Все още ли ще прекараме Коледа заедно?
- Извратено копеле! - Хей. Хей, хей, хей.
Не, дявол го взел!
ти си късметлия, затворнико.
Ще прекараш Коледа със Самият рожденик.
Почакай малко. Има говорещ сейф. Нали?
Има говорещ сейф. Доста време бях с Ник Касиди.
Каза ми някой неща, аз запомних някой от тях.
Той ми каза че управителя си държи тен сейф в офиса си.
- Говорещ сейф. - Да, да, да.
- Не, няма сейф! Лъже ни! - Каза ми! Каза ми го!
- няма сейф! - Дочух го!
- Лъгал ни е от самото начало. Няма никакъв сейф. - Няма никакъв говорещ сейф!
- Чух го! - Тогава къде, по дяволите, се намира?
Зад напитките.
Господи!
- Хей, хей! - Моля те.
- Ставай. Ставай. Отвори го. - Моля ви, сър.
- Не мога да се върна във Вегас. Не мога да-- - Въобще не ми пука за това!
Ставай! Отваряй!
По бързо!
Говорещ.
- Хей, Дядо Коледа!
Добре дошъл в Томахоук!
- По дяволите!
Ставай.
Да. Господ... е добър.
Сега, как казваш на...
джуджетата на Дядо Коледа?
- Казваш, ``Благодаря.``
Никога не повтаряй грешките си.
Ти току що направи това.
Избрах грешния човек.
Ограбихме мястото с грешния човек!
Това Коледа ли е, а?
Това Коледа ли е?
Господ да ни благослови.
- Хайде.
Умен си, нали? Толкова умен.
По умен си от всички ни, нали?
Говорещ сейф. Малък подарък за нас в говорещия сейф.
Аз имам подарък за теб от Пъг, Мерлин и Джъмпи копеле такова.
Отиваш там където отидоха те, и те ще те открият там,
- и ще ти сритат задника!
Чувстваш ли се умен? А? Мислиш ли се за късметлия?
- Да те видим що за късметлия си.
Хайде! Ето какъв ти е късмета.
Излизаш от Томахоук, право в колата ти,
и да изминеш половината път до Канада докато не хванеш някоя настинка.
- На колене!
Огледай добре!
Докато стигне до долу, цялата кола ще гори като комета.
Парите също са изгорели.
Твоя ли беше идеята, Чудовище? Или нейна?
Тя ми каза за затворническите списания.
Знаех си че там ще открием доста хора с полезни знания...
нямащи нито с кой да си говорят нито някой да ги изслушва.
Остана само да изчакаме.
Не е лесно да си момиче на тираджия.
- О, скъпи.
Ела тук.
- Спасих ти живота. - Не трябваше.
Той наистина те обичаше, знаеш ли това?
Ник. Той наистина те обичаше.
Кой не би?
Може би точно това си искала, Ашли.
Някакъв непознат на дъното на пропастта с разбито сърце.
Може би. Но не стана.
- Защото с това, което направи за него--ти го направи възможно най-щастлив. - Млъквай.
Ставай. Хайде.
- Влизай в колата! - Влизай в колата!
Хей. Хей ! Габриел!
Не ми се прави на благороден, Руди.
Приятеля ти поема острието вместо теб, а ти отиваш да преследваш приятелката му?
- Така че не ми говори за алчност! - Какво? Какво каза?
Казах, `` Не ми говори за алчност!``
Не, не това. За-- Ти каза, ``Приятеля ти поема острието вместо теб.``
Не съм казвал нищо за никакво острие. От къде разбра че има острие?
Ти го каза. Каза че истинският Ник е умрял за да те спаси.
Не, не съм. Казах просто че е умрял.
- Никога не казах как. - Напротив каза.
Не. Не съм казвал как. Казах че е мъртъв.
- Каза, че е наръган. - Казах че е умрял.
Но не съм казвал как.
Каза че е бил наръган-- с острие,
нож, вилица, каквото и да е.
- Аш? - Как е разбрала, че е наръган?
Аш?
как е разбрала?
Божичко.
Мъже!
Весела Коледа, Руди.
Успяхме, скъпа.
Да, успяхме.
Успяхме.
Малко се обърках, но...
ще ти разкажа всичко по пътя.
Ако искаш да знаеш,
никога не съм била с грешен човек.
И така, Руди,
искам да се запознаеш с Мили Бобек.
Спомняш си Мили Бобек, нали?
Приятелката ми преди да влезна в затвора.
Работеше в този бар в Моторсити където един заклал някакъв.
Мили тук,
тя сервираше питиета на тези контрабандисти и тираджии.
Доста говореха,
говореха си за големия удар някой ден.
Две години в пандиза, брато. Какво по дяволите?
Защо да не се сприятели с тях?
Да има каже истинското си име.
Да им каже за идеята, която имала... да пише на затворници.
Да намери глупак, който да им покаже сигурна плячка.
- Знаеш ли,
нямаше да се справят без теб, Ник.
Искам да кажа, Руди.
винаги съм искал да ограбя това казино, Руди,
още когато работех там.
Има ли по добър начин от това да намеря някои да го обере за мен?
Платих на Алмо стотачка за да ме наръга.
Той е с доживотна. Какво му пука?
трябваше да ме наръга в двора по късно същият ден.
Но когато започна боя с храна не ми се вярваше.
Наръган между ребрата,
малка саморъчно направена капсула с кръв...
ти дава, добро и топло болнично легло.
Платих на един пазач да раздуха новината.
И щом раната заздравя, излязох от затвора тази сутрин.
А вечерта, вече съм богат.
Качвай се в колата.
Дръж го на прицел, скъпа.
От къде разбра че ще го направя?
Защото всеки път когато четях нейните писма, Руди,
ти слушаше.
Пък и, ако не беше налапал стръвта,
пак щяхме да имаме шанс.
Тя трябваше просто да ги убеди и сами щяха да се справят.
Но какво разбираш ти? Добрия стар Руди успя.
Добрия стар предвидим Руди.
Гони лесните пари...винаги.
Петима Дядо Коледовци влезнаха в Томахоук, Руди.
Това ще кажат свидетелите.
Така че ни трябват петима не излезли оттам.
Трябват ни петима.
Колко неща можеха да се объркат? А? Хиляди.
Мислиш ли че не знаем какво е далечен изстрел? А?
Момичето ми Мили те управляваше.
Ти прецака нещата, щеше да те освободи и да бяга.
Щяха да търсят Ашли Мерсер.
Която и да е тя.
Шест месеца ти разказвам истории за Томахоук.
Предполагам сега си разбрал защо.
Ти им даде увереността да влезнат там, Ник Касиди.
Това беше цялата ти работа.
Ти каза някои добри неща за мен, братле.
Оценявам това.
Знаеш ли какво? Прав си. Аз я обичам.
И тя--
И тя ме обича.
- Тук си прав.
Коледа е, сливичке.
Да включим лампичките.
По дяволите!
И да пишеш.
По дяволите! Все едно карам колело.
Сбогом, Руди, човече. Приятно ми беше...
да съм с теб!
- Правило първо: Никога на слагай крадец на коли зад волана!
Не! Не!
Петима Дядо Коледовци са влезли в Томахоук, Руди.
Това ще кажат свидетелите.
Тока че трябва да имаме петима, които не са излезли.
трябва да са петима.
Руди.
Руди, аз и ти, братле.
Аз и ти.
Можем да разделим парите.
Руди, тази курва, Мили Бобек?
Мислиш ли че я взимам на сериозно?
Щях да я убия.
Трябва да ми повярваш.
Трябва да ми повярваш. Кълна се.
- Вярвай ми! - Повярвай на това.
- Руди! Руди, помогни ми!
Руди!
Всичко, което исках да направя е да се върна в Сидноу,
да остана за Коледната вечеря,
да гледам някой мач със стареца,
да си спя в леглото,
и да имам храна за 6 месеца,
да хапна малко от тази Коледна пуйка.
Както казах, никога не са ми харесвали празниците...
досега.