Сбогом, жесток свят,
аз те напускам днес.
Сбогом, сбогом,
сбогом.
Сбогом и на вас всички хора,
вие нямате какво повече да ми кажете,
за да промените решението ми.
Сбогом...
Има ли някой там отвъд?
Аз имам една малка черна книга с моите поеми в нея.
Имам несесер с четка за зъби и гребен вътре.
Когато съм добро куче, понякога те ми хвърлят по нещичко.
Имам еластични приспособления, които придържат обувките ми,
имам тези подути и посинели ръце.
Имам си и тринадесет скапани телевизионни канала от които да избирам,
имам електрическа светлина
и силна интуиция.
Имам чудесни уреди за наблюдение,
и затова аз знам,
че когато се опитам
да ти се обадя по телефона,
няма да има никой вкъщи.
Имам задължителното перце от китарата на Хендрикс,
и неизбежните дупки от изгаряния,
всички те подредени отпред на моята любима риза от сатен.
Имам и никотинови следи по пръстите.
Имам сребърна лъжица на верижка
и голямо пиано, на което да облягам тленните си останки.
Имам жадно вперени очи
и силно желая да летя,
ала няма накъде да полетя.
O-o-o, бейби,
когато посегна към телефона,
пак няма да има никой у дома.
Имам здрави планински обувки
и угасващи корени...
Има ли някой тук, който да си спомня за Вира Лин?
Помните ли как тя каза,
че ние ще се срещнем отново
в някой слънчев ден?
Вира,
какво ли се случи с теб?
Има ли някой тук,
който да се чувства като мен?
Върнете момчетата обратно в дома!
Не оставяйте децата,
да се справят сами, о, не, не,
върнете момчетата обратно в дома!
Върнете момчетата обратно в дома!
Не оставяйте децата,
да се справят сами, не, не,
върнете момчетата обратно в дома!
Грешка! Да го направим отново!
Всичко наред ли е?
Има ли някой там отвъд?
По дяволите!
Тук всичко е напълно окървавено.
Гадно копеле, ти никога не си ме харесвал, нали?
Здравей,
има ли някой тук вътре?
Просто кимни, ако ме чуваш,
има ли някой вкъщи?
Хайде сега,
аз те чувам там долу,
и мога добре да усетя болката ти.
Да те накарам да си стъпиш отново на краката. - Момчето е астматик.
Астматик!? Отпусни се. Отпусни се,
имам нужда от малко информация за начало. - Той е артист!
Само основни факти.
Можеш ли да ми посочиш къде те боли?
Но тук няма болка, ти си блед.
На хоризонта там далеч се вижда дим от кораб.
Ти просто трябва да преминеш през вълните,
устните ти се движат,
но аз не мога да чуя какво казваш.
Когато аз бях дете,
имах треска,
усещах ръцете си, сякаш бяха два балона.
Сега, когато съм изпитал това чувство веднъж,
не мога да го обясня, ти няма да го разбереш.
Това не е като при мен,
аз,
започвам удобно да се вцепенявам.
Аз,
сега съм приятно вцепенен.
Добре,
просто едно малко убождане,
няма да има повече...
но може да се почувстваш малко замаян.
Можеш ли да станеш,
не ми се вярва, че това ще проработи.
Добре. - Съвзема се.
Така, това ще те държи по време на шоуто там, виждаш ли?
Хайде, време е да вървим. Как се чувстваш?
Тук няма болка, ти си просто блед.
На хоризонта там далеч се вижда дим от кораб.
Ти просто трябва да преминеш през вълните,
устните ти се движат,
но аз не мога да чуя какво казваш.
Когато аз бях дете,
успях да зърна нещо
с крайчеца на окото си.
Обърнах се да видя какво е, но то си бе отишло.
Сега вече не мога да промуша пръстите си по същия начин,
детето порастна, а мечтата си отиде.
Аз,
сега съм приятно вцепенен.
И така, значи,
изглежда, че решихте да дойдете на шоуто,
за да усетите топлата тръпка на смущение
и видите блясъка на кадетите.
Имам някои лоши новини за вас, сладури!
Пинки не е добре, и той се... ъ-ъ-ъ, върна обратно в хотела.
А те ни изпратиха тук сами, като подгряваща група.
Сега, тази вечер, ние ще открием къде стоят нашите истински фенове.
Има ли някой ексцентричен сред публиката тази вечер?
Изправете го до Стената! -До Стената!
Тук има един пред прожектора, който не ми изглежда нормално.
Вдигнете го до Стената! -До Стената!
И ето един, който изглежда като евреин. И този също.
Кой пусна цялата тази измет в залата?
И ето един, който пуши трева,
а този е пъпчив.
Ако имах възможност, всички ви щях да застрелям.
Бягай, бягай, бягай, бягай.
По-добре ще е да закриеш лицето си със своята любима маска,
със зашити устни и изцъклени очи.
С празната си усмивка и гладно сърце.
Почувствай надигащата се жлъч от миналото ти, изпълнено с вина,
от твоето дрипаво нахалство, разбито и набръчкано.
И когато чуковете заблъскат долу по вратата ти,
по-добре е да тичаш бързо, тичай, тичай, тичай.
Тичай, тичай, тичай.
По-добре е да тичаш през целия ден и после през цялата нощ.
Запази мръсните си чувства дълбоко в себе си.
И ако се осмелиш да изведеш приятелката си навън тази вечер,
по-добре паркирай колата някъде на светло.
Защото, ако те хванат на задната седалка, заровил ръце в нейната коса,
ще те изпратят обратно на майка ти в картонена кутия.
По-добре бягай.
О-о-о, не можете да ме достигнете сега,
независимо как ще опитате.
Сбогом, жесток свят,
всичко свърши,
давай напред...
Изчакай!
Да изрежем мъртвото дърво. Изчакай!
Да пресеем слабите. Изчакай!
Да разбием техните прозорци и да почукаме на вратите им.
Изчакай! За последното основателно решение за усилване на расата.
Изчакай! За да последваш червеите.
Искаш ли да видиш,
Британия да управлява отново,
приятелю мой?
Всичко, което трябва да направиш е, да последваш червеите.
Чукове! Чукове!
Чукове! Чукове!Чукове!
Стоп!
Аз искам да се върна вкъщи,
да сваля тази униформа и да напусна шоуто.
Но аз чакам в тази килия,
защото аз трябва да разбера,
дали съм бил,
дали съм бил виновен през цялото това време.
Добро утро, Червей, Ваша светлост,
разследването ясно сочи,
че затворникът, който стои пред Вас,
бе заловен с ръце окървавени да показва чувствата си.
Да показва чувства, почти като тези на човешката раса.
Това не е достатъчно!
Призовете учителя му.
Винаги съм казвал, че той не върви на добре.
Всъщност, Ваша светлост,
ако те ми бяха разрешили да продължа по моя начин,
аз щях да го вкарам в калъпа.
Но ръцете ми бяха вързани,
от хора състрадателни и артистични.
Дайте ми го сега, за да го умъртвя,
дайте ми го, за да го зачукам днес.
Смахнат,
играчки на тавана, аз съм смахнат.
Със сигурност отивам на кино,
и те ще ми вземат топчетата.
Смахнат,
играчки на тавана, той е смахнат.
Ти, малко нищожество, ти си затворен сега.
Надявам се, че те ще захвърлят ключа надалече оттук.
Трябваше да разговаряш с мен по-често, отколкото го правеше,
но не, ти вървеше по свой собствен път.
По-късно сигурно щеше да разбиеш и други домове.
Само пет минути, Ваша светлост, Червей,
ме оставете с него насаме.
Бебчо,
ела при мама, бебчо,
позволи ми да те взема в своите обятия.
Милорд, аз никога не съм искала да го въвличам в беди.
Ах, но защо той винаги искаше да ме напусне?
Червей, Ваша светлост, разрешете ми да го отведа вкъщи.
Смахнат,
минавам над дъгата, аз съм смахнат.
Пролука в прозореца,
трябва да има врата там някъде в Стената,
откъдето съм влязъл. Смахнат,
минава над дъгата, той е смахнат.
Показанията дадени пред съда са неоспорими,
и не е необходимо съдебните заседатели да се оттеглят.
През всичките тези години, откакто съм съдия,
не бях имал случай като този,
при който толкова заслужено
да се приложи цялата строгост на закона.
Начинът, по който си накарал всички тях да страдат,
твоята съпруга и майка,
ме изпълват с желание да те пречистя.
Щом, приятелю, ти разкри пред мен своите най-дълбоки страхове,
аз те осъждам да бъдеш разобличен
пред своите последователи.
Съборете Стената!
Съвсем сами,
или пък по двойки,
тези, които наистина те обичаха
се разхождат нагоре-надолу
отвъд Стената.
Някои, ръка за ръка,
други, събрани заедно в групи,
хора състрадателни и хора артисти,
успяват да оцелеят.
И когато са ти дали всичко от себе си,
някои се разколебават и падат.
В крайна сметка, след всичко това, не е лесно
да блъскаш сърцето си
в Стената на някой луд негодник.
А когато са ти дали всичко от себе си,
някои се разколебават и падат.
След всичко това, никак не е лесно...