Жънем това което сеем. Това е каквото пише в библията
Разплатата е копеле.
Мисля че Джеймс Браун го е казал.
Същите глупости. Всички знаем историята...
или поне мислим че я знаем
Индусите имат дума за това-карма.
Те вярват в превъплъщението-
в това, че мъжът си плаща за всичко в следващия живот за лайната които е направил в предишния.
Продължава да плаща, докато не го направи правилно.
Сега, ако Аз трябваше да направя всичко от начало...
добре...
Отговорност. Откупване.
За да бъде наистина откупен, мъжът трябва да признае своите отговорности.
Хей, сладурче, Как се казваш?
Кучка.
"Makin'amends. "
котките вън от Кали харесват да използуват това често...
особено когато се възстановяват от диета.
Разбира се, това са същите копелета...
в средата на нощта седмица след като излязоха.
Не е ли това кучка?
Бях далече трвърде дълго.
Бягайки, криейки се.
Днес е денят Спрях да бягам от своето минало.
Днес е денят да оправя бъркотията.
Край на глава 1 2.
Довърши го. Шибан перверзник.
- Прекрати това?
- Мамка му. Скивай го тоя.
Влиза шибания дракон!
- Защо си още тук? -Тъкмо го биехме.
Точно го биехте.
Ще ви сритам задниците, Не сте ходили на училище.
Стига бе пич. - Стой на страна от това Блу.
- Това не те засяга. - Ка-Какво?
- Хайде де. Няма да те моля отново.
Хей.
- Ще ви прибера след училище, става ли? -Както и да е.
Мамка му човече. Мислех че майка ти е висока.
Не знаех.
- Муун ли ви даде този адрес? -Да.
Това ще се случва всеки път когато не ми плащаш.!
Това е за което говорех! Каза на Муун че имаш неговите 2 бона.
-Къде са парите? Съжалявам. -Опитах се да ги взема.
Наистина не те чувам човече. Я повтори, а?
Не е сега времето да си играеш на Брус Уилис.
- Постави си ръцете да мога да ги виждам! -Окей
Шибан мъртвец
- Ето за това става въпрос. Хей не се притеснявай
Ще ти оставя достатъчно да си купиш пакет Нюспорт.
Това е за нова риза, Негро!
- Моля! - Глупав шибаняк.!
- Свърши ли работата?
- Със сигурност.
- Ето ти малка премия. -Това е на Муун човече.
Майната му на Муун, човече. Той си получава неговото. This interest.
Тогава му ги дай. Мамка му знаеш че не играя с него по този начин.
И сега ще ми четеш конско...
за това какво чудесно бъдеще ни очаква ако вярваме на Муун.
Те няма да се ебават с теб човече.
След 1 0 дълги години...
Кралят се е върнал към неговия законен домашен, сладък дом.
И по дяволите, ако не се чувства добре!
Какво друго мога да кажа?
Влиза шибания дракон.
Я кой бил тук. -Проклета да съм...
Ти си все още по-грозна и от шибаняк.
- Липсвах ли ти? -Негро, ти луд ли си?
На никой не му липсва гърмяща змия.
Защо по дяволите на някой ще му липсваш?
Ох, скъпа не е нужно да си толкова студена.
Защо не ми налееш питие.
Чист Джин? Все още ли пиеш тези лайна?
Не си забравила лайната, нали?
- Задръж рестото. -Трябваше да се представиш доста по-добре...
Ако искам да си запазя задника от Муун
Би трябвало да му кажа какъв самоубиец току що влезе в неговия бар.
- Така ли? -Точно така.
Току що ми спести пари. тъкмо щях да ти давам $1 00...
за да го снесеш заради мен, но се прецака.
Давай. Докладвай. Давай сега.
Извинявай че те безпокоя шефе, но тук има някой с който би искал да говориш
Къде е осамотено за да разговаряме?
Да виждаш стаята за шампанско?
Отивай в тоалетната, като искаш осамотеност.
Кучка.
Я, това да не е Хемингуей. Малко рано за теб, а?
- Един от "онези" дни. Знаеш какво имам впредвид. -Опитай това.
- Благодаря.
Крал.
Негро, мислех че си мъртъв.
Ти ще умреш копеле, ако не ми дадеш шибаните пари.
Добре, днес е щастливият ти ден.
тук съм да правя добро, знаеш, погледни на нещата между нас.
Негро, нещата никога няма да се оправят между нас
но аз ще се оттегля
Дай ми секунда и ще сметна колко ми дължиш.
- Донеси ми кнгата, мамка му.
"Виж Змията. "
Видя ли змията.
Казва 15,000.
Без да слагам в сметката лихвата и другите глупости.
Звучи честно. Тридесет. Наречи ги 30. Но си прибери вълците.
Виж негро, моята дума е закон. Винаги е била...
за разлика от други загубеняци които познавам
Да, негро, Говорех за теб
Ако нещо се случи с теб няма да е зареди мен,
- мога да ти обещая това. -Знам че мога да разчитам на теб.
Ще ти видя момчетата нали? Mоже би ще пийнем нещо, и ще си припомним старите времена.
- Не насилвай късмета си негро. -Да.
"Да си припомним старите времена". Т'ва ако не беше простотия.
Джаспер, дай на всички питие от мен.
Днес, Аз съм свободен човек.
Никога не съм знаела че си великодушен, Кинг.
Да. Задръж рестото и си купи вибратор.
Така Аз съм, страхотен Назад към стаята, нали?
- Готов съм да благодаря. - Каква е паролата?
Еби си майката, кучко. Стига си се ебавала. Отвори вратата негро.
- Както и да е
Хей, Блу, защо говориш с бедния Роки така?
трябва да се научиш на обноски като Майк.
- Не е ли така, Майк? -Да, сър.
Рок, ние сме страхотни, нали? Майната ви.
- Получи ли парите ми? -Мамка му за това ли само те е грижа
Какво друго има? Пари...
путки и пари.
- Всичко е там, плюс лихвата.
Страхотно. Винаги съм знаел че мога да разчитам на теб Майк
- Проклятие, ами аз? -Какво за теб копеле?
Получих нова работа за вас. Наистина ще ти хареса това Майк
Никога няма да повярваш кой се е завърнал от мъртвите
- Tupac? - Смешен си копеле.
- Кой?
Някой който си чакал много дълго време
- Д-Давид. -Знаеш ли никога не преставяш да ме учудваш
Не съм ли ти казвал колко е умен този загубеняк
- Постоянно.
- Къде е той? -Задръж, Майк.
Ако искаш да мисля че си умен трябва да действаш умно
С Кинг Дейвид вече направихме споразумение да ми изплати парите които ми дължи.
В замяна му обещах че той ще стане чист.
Ти знаеш че аз винаги спазвам обещанията си.
Знаеш това Майк.
Искам ти и Блу да направите прибирането и да ми донесете моите 30 бона
- Край на разговора. -Това е шибано човече.
Защо не изпратиш Роки да ги събере, или някой друг
Защото не искам да изпращам никой друг.
Продължавай да се ебаваш с мен Блу.
Сега искам да погледнеш на това като тест-
да видя как се справяш със себе си под натиск
Не се ебавай с това. Не го искам лепнат за мен. Разбра ли?
- Къде? -Синята стая. 6:00.
Ще разпознаеш колата като я видиш
Майк.
Не ме карай да съжалявам за това
Това са глупости.
- Ел, да вървим. -Задръж за секунда.
- Oу! -Трябва да свършим нещо преди да се приберем.
- Влизай в колата! -Проклятие!
Какво по дяволите пълзи нагоре по неговия задник
- Пази тишина и прави каквото ти се казва.
- Искаш ли да презаредиш, университетско момчеце?
Аз си имам име. То е Пол.
Както и да е. Искаш ли още едно питие, или какво? То е платено.
- За какво е тази история? -Кой, Кинг Дейвид?
Мамка му.
...
Това ще ти каже всичко което ти трябва да знаеш.
- Наздраве -Наздраве.
Остави ме да се оправя с това. Ти не си във състояние за да се справиш с това.
Не ние ще се справим с това. Ние трябва да го направим точно както Муун каза да го направим
Не ние трябва да го направим така както аз казвам да го направим
Стой в колата и ме остави да се погрижа за това, ок?
- Майк кажи ми какво става -Ел не е сега времето
-Не те питам Блу. -Не се прави на умна!
- Човече какво ти става?!
- Това е човече, ти оставаш
- Съжалявам.
Съжалявам.
Ти ли си Кинг? -На принц ли ти приличам копеле
Нека приключим това човече
- Ето ги. 15,000. -Муун каза че дължиш 30 човече.
Найстина ли? Ебавам се с вас.
Никога не можеш да си сигурен.
Няма да ги броиш. Казах че всичко е там. -Не ми казвай какво да правя.
Дърви се на Муун. Късметлия си че ти прибира твойте шибани пари.
Повечето негра които му бягат нямат този шанс.
Поне ги преброй в колата човече.
Какво на къмпинг ли ще ходиш? -Извини ме?
Виждаш брат в това облекло, Изглеждаш като че отиваш на къмпинг.
Това е проблема с вас млади копелета. Не знаете как да се обличате.
Това което трябва да направиш с тези пари които взе...
е да отидеш до Канал Стрийт, да си намериш добър шивач, да ти ушие добър костюм
Защото жените обичат мъже които знаят как да се обличат
Благодаря за съвета човече. Сега аз ще ти дам един.
Съветвам да разкараш Доджа.
Освен ако не искаш повече неприятности разбираш ли какво казвам -Нямам навик...
да получавам съвети от приличащи на Гризли Адамс скапаняци.
Закараи си задника обратно при дървата и запали огън или нещо от сорта.
Продължавай. Извини ме.
Все още ли искаш да смачкаш тоя скапаняк? Защото аз имам план
Хей, приятелко. накъде?
К'во става? Ти накъде?
- На колко години си? - На достатъчно.
Та накъде отиваш?
Към Рая, скъпа.
- Искаш ли да участваш? -Може би.
Слизай от колата! Слизай от скапаната кола!
-Мамка му, Гризли! Защо го направи? -Слизай от колата!
- Млъквай.! Слизай от колата.! -Добре. Успокой топката.
- Виж ги тия лайна. Знаеш ли колко ще струва да ги поправят?
- Млъквай!
Хей, Scarface. Кажи на момчето си да се охлади.
- Мисля че можем да оправим нещата. -Как ме нарече?
Просто се възхищавам на твоята красива бенка момче.
Ти си същински Тони Монтана, нали?
- Знаеш ли кой съм аз? -Ако това беше твоята кучка, тя дойде при мен
Зададох ти въпрос Знаеш ли кой съм аз?
Негро, а ти знаеш ли?
- Хванах те копеле! Хванах те! -Да вървим Майк! Имаме компания човече
Влизай! Хайде!
Отворете вратата.! Отворете вратата.!
Хей!
Хей. Някой да се обади на 911!
Не ме оставяи да умра сам
Аз имам пари. Мога да ти платя.
Всамо не ме оставяи да умра в канала
- Мамка му!
Те какво?! Копеле! Мамка му!
Добреt. Jasper. Не, не, не. Аз го оценявам.
Извинявам ти се за всяка неприятност която може да си навлечеш.
- Сега ми кажи. Какво за Дейвид?
Къде е той? Кой го е видял?
Какво направиха когато отидоха там?
- А? задръж, задръж. -Майк е на линията.
- Кой се обажда? -Майк е на линията?
-Джаспер, нека ти звънна след малко.
- Мамка му! Майк! -Това-Това е Блу?
Той е ранен много зле много зле
- Мамка му! -Издъних се. Знам. Трябва да го заведем на доктор.
- Глупав шибаняк! -Муун! Муун! Тук ли си още
- Муун! -Да. Да, да, да.
Слушай ме, Майк. Не можем да поемем повече рискове.
-Къде сте сега?
Мм... 118 и мм... 118 и Трета.
Има паркинг на 127-ма.
Кажи на собственика че аз ви изпращам.
Карай до отзад. Паркирай колата отзад.
- Разбра ли? -Да. Да.
Изпращам момчетата с чиста кола...
И ще закараме Блу в болница.
- Разбрахме ли се, Майк? -Да. Да.
Има ли някой друг в колата освен Блу?
- Не - Майк, слушай ме.
Справяш се чудесно. Справяш се чудесно. Случват се и такива простотии.
Знаеш как се грижех за семейството ти грижи се и ти за моето.
Радостен съм че ти дойде при мен първи.
- Успокой се и влез в гаража. - добре. Благодаря
Майк? Сигурен ли си че можем да му вярваме?
Той е всичко което имаме сега. Просто карай.
Господи.
Мамка му. Проклетият Майк.
Сега трябва да се притеснявам и за ченгетата
Натисни шибания бутон натисни бутона
- Червения, Алвин. -Шефе? Какво става?
Имам работа за вас.
Не е честно... След всичко което сме преживели...
Всичко което съм направил.
- Това не може да завърши по този начин. -Пести си силите.
Говоренето помага за болката.
Това е всичко което оставих.
Няма да успея.
-Просто ме остави тук. -Ще се оправиш.
Ще те заведа в болница, и ще остана с теб...
колкото е нужно докато не се уверя че си добре.
Братята се грижат един за друг
Никой не си помръдна пръста.
Бяло момче като теб ми спаси живота навремето.
Това е лудост.
Помощ! Помощ! Има зле ранен мъж тук.
-Хайде, помогнете!
Имам син Не знаех.
Може би можете да го намерите.
Кажи му че неговият старец е бил воин.
- Господине, Не можете да влезете.
- Трябва да тръгваш. -Няма да те оставя.
Господи.
Дръж се.
- Идват.
- Остани с него.
О, Господи. Държа те. Държа те. Държа те.
Шш. Държа те. Ох, Господи... Държа те.
Държа те. Държа те.
Ще се оправиш. Ще се оправиш. Държа те.
Ще се оправиш. Никъде няма да ходя.
Не ме оставяй. Не...
Не ме оставяй. Не ме оставяи. Не!
Ел.
Ел, не ме оставяи.
Не ме оставяи! О, Господи!
- Г-н Паскоф? -Да.
Той не успя. Съжалявам.
Ох.
Ами... понеопитахме.
Това сигур но струва нещо.
Да. Вижте ако дойдете с мен сър
Има някои формалности които трябва да оправим
- "Формалности"? -Да само няколко въпроса.
- Както ви казах преди не познавам човека.
- Просто го докарах. -Наистина ли? Елате с мен.
Знаете ли дали има семейство?
Той спомена че има син.
Той реши да ви направи свой наследник.
Какво става?
За мен също е странно, но той беше нестабилен към края си.
- Не познавам този мъж -Не се разтройвайте твърде много.
Изглежда че вие сте направили много добра сделка.
Розовата кола. Той я завеща на вас.
- Той ми оставя колата си? -И това не е всичко.
Той помоли още за едно нещо. Вие да се погрижите по разноските по неговото погребение.
Рабира сe ние ще ви уведомим когато освободим тялото.
Сега, обикновено... при убийство...
Ние трябва да попълним полицейския доклад...
Да предадем личните вещи на властите.
Но вие знаете това. Това може да се усложни.
Разбира се.
Много добре. Радвам се че се разбрахме
Какво казваме ако някой ни даде подарък?
- Благодаря ти тате -Точно така миличко.
Добре захарче. Сега е твой ред.
- Да, Харесва ли ти, а?
Don't give you no cavities either.
Спести малко пари за зъболекар.
Разбираш ли ме?
Татко има нещо твърдо за вас но не е бонбони.
-Искаш ли да видиш
- Кой е? - Важно е.
Мамка му. По-добре да е важно.
Сега се връщам скъпа.
- Rockie, какво става, човече? -Току що получих известие от болницата.
- Давид е починал към 6. 45. -Добре.
Някой го е закарал там, и го е оставил в колата
Сега какво ако Дейвид e проговорил?
Кой? -Бялото момче.
Бялото момче.
Добре звънни няколко номера и се справи с това зарaди мен.
-Мама e. Как мина интервюто за работа?
-Взеха ли те?
Нанси е. Остава за довечера нали?
- Обади ми се, става ли? Чао.
Г-н Паскоф, Филип Уотърс е, Слънчева-Телеграма.
Надявам се не съм ви направил лошо впечатление вчера.
Вашите мостри са първокласни...
И аз съм заинтересован какво можете да ни разкажeте.
- Ще се видим в петък.
Автобиографията на Кинг.
Първа глава. "Бягството".
Днес първия ден от остатъка на живота ми.
Аз се скатах от Муун. Сега е време да се сбогувам с това копеле.
Щях да се навъртам наоколо до деня на Майката.
Проверих някои от моите кучки дали имат пари за мен, знаете...
заедно с онези държавни чекове.
Но тази глупава кучка Една прееба всичко.
Трябваше да се обадя, да и се разкрещя.
Добре, вие знаете, мръсотии се случват.
Както и да е планът проработи.
В дългите месеци мотаене със Муун бавно печелих неговото доверие.
Накрая ми се отплати. Had him front me a half a brick on consignment.
Манекен.
Какво си мислеше това негро?
Определено не каквото аз си мислех.
- Вие знаете -Задръж, задръж го!
-Разбрах, разбрах. -Муун ще търси негро.
Няма съмнение в това. И съм сигурен че свинете ще ме гонят също
благодарение на моето малко, мм... недоразумение с Една.
Но... шибайте се, и късмет докато се опитвате да ме намерите.
Всичко беше изградено около тази точка.
Бягството ми от този ад и въстановяването ми.
L. A., Идвам.
Който е казал че няма такова нещо като втори шанс в живота...
е глупав шибаняк.
Това е Америка.
Всичко от което се нуждаеш е мечта и волята тя да се сбъдне.
-Готино е да имаш чисто досие.
- Получи света на тепсия с лимон и горещ сос.
Хората вън от тук по-добре да са готови, Защото те няма да знаят какво ще...
- Здравей. Нанси. -Ти си все още там? Знаеш ли какво е тази вечер?
Знам това е нашата годишнина. Не знаеш какво изпитах днес.
Още ли си на работа. Не си ме чул да се оплаквам.
Тъй като аз те чакам да ме вземеш!
-Знаеш ли какво? Не искам да го чувам. -Съжалявам.
- Ще ти обясня всичко като дойда.
- Довиждане!
- Роки, чу ли нещо? -Нито дума.
Господи. Скапана работа! По дяволите!
Гадост. Т'ва е скапана гадост!
Имам планове аз и близначките да отидем и да чуем певеца с който мислим да подписваме...
... и всичките тези простотии с Майк.
- И как ще го изиграеш шефе? -Ако това копеле Майк...
диша там някъде...
искам да се погрижиш за него.
И бялото момче свидетеля. Искам да се погрижиш и за него.
Не може това лайно да се върне и да ми захапе задника.
Всичко за което съм работил да се преобърне с главата надолу.
Гадост. Ти се занимаваш с гадостите. Оправяй се.
Тук е Майк. Оставете съобщение, и аз ще ви се обадя.
- Не си ходил в полицията? -Моля те Нанси, по-тихо.
Не, Няма да говоря по-тихо.
Сводник заклан в това... това нещо...
и ти действаш сякаш всичко е наред
Не мога да го обясня.
Ако беше там. Той има това... благородство.
- "Благородство"? -Искам да разбера защо този човек умря.
- За моя разказ. -Твоя разказ.
Чувал ли си се какви ги приказваш?
Това не е рап видео или филм на Куентин Тарантино, Пол.
Това е действителност, твоя живот.
Цялото това... посещаване на бедните, you staying uptown in that hellhole...
когато можеш да живееш долу с мен.
Свикнах с това. -Това е евтин изстрел, Нанси.
Какъв? "Посещение на бедни"? Съжалявам. Забравих.
Ти си сериозен артист внедряващ себе си в екзотична обстановка...
за изследователски цели. Нали така го обясни веднъж?
Срещата с мен не ли част от твоето изследване?
Повикай ме когато проимаш живот.
Настаних се в удобна "колибка" до плажа.
Мислех че ще се отвлека от простотиите за няколко дни...
преди да наглася магазина, да направя някои връзки.
Направих връзката.
Готов ли си да започнем отново?
-А ти? -Ммм.
Да.
Нейното име бе Жанет.
Не съм бил в Кали от 24 часа.
и вече се уредих с бяла мадама изглеждаща като шибана филмова звезда...
или TV... няма значение.
Шоуто е наречено Сърф Бийт.
Моята героиня е Пепър.
Тя е разсеян но обичлив партнъор...
в бюро за разследване Zuma Beach.
Трябва да са сериозни пари.
Не е толкова хубаво колкото звучи сладуре.
Това е само кабел и... само се повтаря.
Ох! Внимавай, внимавай, внимавай!
- Това са твоите нови обувки. -Знам.
Може ли да се връщаме в хотела и да направим някой удар?
Ох, проклятие, Дейвид.
Това е силно. Може би трябва да го откажеш.
Глупава кучка дори не знае разликата...
между кока и хероин.
Мамка му. Това е всичко което имах, и не мога да и кажа.
Ох, добре, тя ще те разкрие евентуално.
Винаги го правят.
За няколко седмици, бизнесът беше процъвтяващ.
Всички искаха това, което Аз трябваше да предлагам.
Аз дори не трябваше да действам, беше кока нищо повече.
Режи! Режи! Режи! Режи! Режи!
- Нека да направим друг. Тя не беше твърде гореща.
Какво има скъпа? Просто не мога да видя енергия в теб.
- Хей! Нуждаем се от теб за удара.
Тя все още има своята работа. -Задник.
- Е, Жанет го прие лошо, но аз се погрижих за нея.
В края на краищата, тя беше наистина добра в това да ме издига нагоре със нейните сътрудници.
Понякога щях да получа удар от това че просто гледах шоуто...
и се чудех дали останалата част от света може да каже кои от членовете на екипа бяха зависими.
Зяпането на шибаняците ме накара да се засмея.
Защото знаех че мога да сгромолясам техния свят.
Когато почувствах че дърпам конците.
- Ти си скапан задник. -Да, но ти не можеш да живееш без мен.
Наистина ли?
Мислех че живееш в L. A. от твърде много време.
- Слава богу, грешах. -Но какво щеше да правиш без мен?
Както и да е.
Ще видиш.
О, да. Тя със сигурност е видяла.
- Затворено е човече. -Стига бе човек. Прозореца е разбит.
- Вие сте единствения гараж наоколо. -Съжалявам.
- Това ще свърши ли работа. -Окей.
Ще ти донеса билет.
Каква е паролата?
Остави това нещо на земята човече. Майк, Муун не не е тук.
- Къде е той? -Не излизай така братко.
Майк, аз и ти имаме работа отвън.
Каква работа Рок?
Ел я няма.
Няма я?
Къде е той?
Достатъчно изгорях за да се скатая от Муун.
Онези зрелищни записи в L. A. са зловещи. Кой знае?
Това бе добро изпълнение.
Лесно се измъкнах с 25 хиляди.
Но ако исках тази далавера да продължава трябваше да направя някои реинвестиции.
Да създам връзки по Западния Бряг.
По-лесно да се каже отколкото да се направи.
Кой би могъл да е предположи че такъв тъпанар като Муун...
би имал по-добъра дрога от всеки в L. A.?
Предполагам истинските наркомани... Онези който познават техните лайна-са се върнали на Изток.
Те се плашеха от слънчевата светлина. По начина, по който аз ги виждам нещата обаче...
Това означава златна възможност за всеки тук...
Който би могъл да осигури малко качествена дрога.
Да. Без съмнение.
Хероинът определено е промишленост със сериозен потенциал и растеж...
и аз планирах да инвестирам много.
Накрая се сдуших с няколко Виетнамски котарака в Aлхамбра.
Чувам братята да викат постоянно за някакви "мръсни жълти копелета".
Приказвай си каквото искаш, копелетата знаят как да ръководят бизнеса.
Жанет би могла да научи едно две неща за бизнеса от тях
-Наистина.
-Само минута. -Не. Сега!
Тук е Дейвид. Остави го.
- Давид, аз съм. Не ме интересува къде си.
Моля. Аз... Това е шибано извънредно положение.
Аз избягах, окей? Така, моля те...
Наистина се нуждая от теб, окей?
Тъка че обади ми се.
Видите ли кучката изгубила работата си... -Съжалявам.
Точно преди третия сезон.
Обвини ме, сякаш имах нещо общо с тия лайна.
И аз, Аз изгубих интерес.
Тя си намери нова работа Плащаше сметките.
Остави ми време да се съсеродоточа... върху други работи.
Бих ти предложил питие но сигурно ги разнасяш из къщата.
Gee, Аз,... Никога не съм чувал това преди.
- Как ти е името момиче? -Заета.
- Ох! Съжалявам. -Не се притеснявай за това.
- Това е само водка. Няма да остане петно.
- Така, как се казваш? -Виж, съжалявам. Наистина съм заета.
Много добре изглеждаш аз просто искам да знам името ти.
-Хуанита. -Красиво име.
Аз съм Дейвид. Приятелите ми викат "Кинг".
Нека позная ти търсиш кралица?
-Няма да отрежеш добре държащ се брат нали?
Е, знаеш... ние срещаме много загубеняци тук
Виж, съжалявам отново за твоето питие
Искаш ли да ми се реваншираш като ме оставиш да те изведа на вечеря през уикенда?
Не мога. Студентка съм.
Ох, университетско момиче. Трябваше да отгатна.
Не се вписваш много в тази тълпа.
- Искаш ли следващия уикенд? -Сесия.
- Може ли да ти се обадя? -Знаеш ли какво.
На работа съм следващия четвъртък. Ела тогава и ме попитай пак и ще видим.
- Окей? -Ще го направя.
Сега, извини ме.
Тя бе всичко което мъжът може да иска.
Красива, интелигентна, непокварена.
Обещах на себе си там и тогава...
че тя ще бъде моя.
След малко се връщам. Трябва да си избистря главата.
Кой е?
Не всичко е наред, Джаспър. Не си знаела.
Какво става?
Сега забави. Забави.
Дай сега отначало.
Аз съм с него. Всичко е наред.
Окей.
Дай ми секунда. Това е бизнес, окей?
- Да.
- Ей, Лари. У Майк ли си? -Аха.
- Той показа ли се? -Не няма и следа от него.
Отиди до синята стая. Бялото момче е там направи така че да изчезне.
- Синя стая? -Да.
Добре.
Тате, взема този студен вятър от мен.
-Заведението черпи, скъпи.
Не отивай никъде. Сега се връщам.
Чакай! Чакай!
- Ето я! -Здравейте!
Ммм! Изпуснахте го. Приятно прекарване.
- Къде отиде? -От къде да знам?
Той е единственото бяло момче наоколо...
И кара сводническо лайно...
Не би трябвало да е толкова трудно да се намери.
Четвъртък дойде...
и не твърде скоро.
Операция Хуанита имаше пълен ефект.
Отново? Момиче от кого са?
- Шш! -Какво пише?
Следа като преключа семестъра, планирам да остана...
и да започна социална работа , да помагам на изоставените деца.
Важно е да се откажеш, нали знаеш?
Мисля че трябва да проверим колата.
- Може да си си оставила ореола на задната седялка. -Сега разсмиваш ли ме?
Не си като другите момичета.
Ти си силна сестра. Амбициозна.
- Но аз зная каква е твоята слабост -Наистина ли?
Добре, слушам.
Същото нещо което те кара да се смееш ще те накара да плачеш.
твоята сила... е твоя слабост.
това не беше единствената й.
Мамка му.
Дейвид!
-Може ли да опитам? -Несъмнено.
Предполагам че няма кучка...
която да не харесва малко кока сега или после.
Кара ги да откачат.
Честно казано, те си бяха откачени.
- Какво става? -Мисля че е време да отидеш на друго място.
Скъсваш ли с мен?
Ще ми помогнеш ли или ще стоиш там и ще плямпаш "Дейвид, Дейвид".
- Какво е нейното име? -Има ли значение?
Тя се нанася тук с теб?
Не съм я попитал все още но се надявам тя да се съгласи.
Трябва наистина да я харесваш.
Предполагам не мога да кажа че не съм го предвидила.
Виж, не е като да те изгаря
Ти си умно момиче и дяволски добър работник.
- Ти получи работата която искаше.
Чудесно
Ти си истински шибан светец.
- Ох, Мама не пие. -Извинявам се.
На най-красивият член на завършващия клас
Е с какво казахте че се занимавате, Г-н...
Дейвид. Моите приятели ме наричат Дейвид.
Хм, различни инвестиции около града.
Искам да кажа че първичния ми източник на ресурси е износът.
- Ммм. -Трябва да отида до тоалетната.
Извинете ме.
Мисля че трябва да живеем заедно.
Шегуваш се нали?
Звуча ли като да се шегувам?
Не мога да дойда с теб, Давид.
Защо не?
Не одобрявам начина ти на живот.
Не си те спомням да се оплакваше когато смайваше всички около теб.
-Изпускаш смисъла. -Провери.
Имам да речем 150 бона спестени.
Нправи ги 250 и си вземи къща в страната...
Просто се разкарай от тази помия.
Скъпи ти имаш малко време и винаги ще бъде така.
Мислиш ли че четвърт милион е достатъчен за да се оттеглиш?
Четвърт милион са нищо!
Нараних ли те?
Виж аз просто се опитвам да бъда честна с теб.
Скъпи погледни ме.
Погледни ме.
Харесва ми да се забавлявам с теб...
и обичам да се чукам с теб
Но това е всичко.
Сега защо да го превръщаме в нещо което не е?
Нека просто да се забавляваме докато ни е приятно.
Окей?
Да ние ще правим това...
докато ни е приятно.
Тя ме въртеше на малкия си пръст и го знаеше.
Засмях се когато чух негро да говори за Любов.
Дори писането на думите ме караше да се чувствам безпомощен, но беше вярно.
Никога не съм чувствал това през живота си освен с майка си.
И не ми харесваше.
Мразех това чувство.
Караше ме да се чувствам слаб.
Можехме да имаме това.
Казват че отмъщението е блюдо, което се сервира най-добре студено.
Бях готов да разкарам дрогата от шибания фризер
Кучката си мислешече ще се оправи без мен...
Тя ще си помисли пак много скоро.
Наречете ме също бита карта.
Използва ме заради парите, а после ми казва че чертвърт милион не е достатъчен.
Четвърт милион е винаги достатъчен.!
Беше достатъчен, и сега по дяволите е достатъчен!
Все още е добре. Все още е добре. Все още е добре.
-Не стреляй. Давам ти... - Млъквай. Млъквай. Всичко от което се нуждая е да ме закараш.
Влизай.
Просто карай.
Спри колата. Спри колата.
Върни.
Бавно.
Точно тук, Точно тук, Точно тук.
- Защо тигъра бе изплашения във филма? - Защо?
Бяха номинирани "R-R-R-R. "
- Това е смешно. -Ох, да.
Ела тук.
- Какво каза? -Благодаря татенце.
Правилно скъпа.
- Ела скъпа.
Но не го изпускай. Какво по дяволите?
Какво по дяволите направи? Проклета да си!
- Мамка му. Дай ми телефона.
-Мамка му.
Здравей?
Копелета вдигнете.
Добре кучко кажи ми още една смешка.
- Майк. Синко.
- Да. - Хей, Муун.
Видяхме бялото момче в гаража.
Проследихме го на север до 5та улица.
Отговорност. Откупване.
За да бъде наистина откупен мъжът си признава своите отговорности.
Вторник. Ден за преместване.
Нямаше нужда да се стига до това но кучката не ми остави избор.
Трите месеца планиране накрая ми се отплатиха.
- За съжаление, много добре.
Копеле! Защо не отговаря на обажданията ми?
Бях извън града. Не ти ли казах?
Не не ми каза Няма ли да ми отвориш вратата?
- Не и ако продължаваш с този тон. - Отвори шибаната врата!
- Опитай вежливо. -Моля.
Е какъв е проблема?
Много добре знаеш какъв е проблема. Ти ми направи това.
Аз съм ти направил това? Не аз ти опрях пистолет в главата и те накарах да смъркаш кока.
Ти не ми даде кока, ти ми даде хероин!
Правилно. Направих го.
Какво искаш да направя?
Скъпи просто се нуждая от доза.
Само за деня ОК? Знаеш Само да ми мине?
-Вярно. -Само една, окей?
Да. Но ни знаеш малките хорица.
Знаеш че трябва да спестяваме всяко пени...
и, хм, не изглежда че ти имаш и пени.
Ти се наслаждаваш на това нали?
Тя беше права.
Аз и направих това, и аз наистина се наслаждавах на това.
Странното беше че аз все още я обичах.
Може би сега повече от всякога...
Тъй като аз най-накрая се почувствах нужен, оценен.
Заповядай по всяко време.
Хуанита беше по-зависима от колкото аз бих могъл да си представя.
Кучката започна да се боцка веднага.
Повечето момичета ги е стах от игли. Което ги предпазва да излизат от контрол.
Но не и Хуанита. Като че тя бе диабетичка.
За нея боцкането беше като миенето на зъбите или ходенето до банята.
Не трябва да си професор за да разбереш че накрая...
някой трябва да плаща.
Те купиха два.
- Да? Имам нужда от помощ.
Виж има клиника на север. Най-добрата в щата...
Искам да вляза.
Освен това е скъпо. Това е 10,000 на месец.
Знам че са много пари но аз се нуждая от това.
Трябва да ми помогнеш. Ако ли не, ще отида в полицията.
Едно нещо кучките не разбират...
това е че те никога не трябва да се шегуват с полицията.
Разбиването на мъжкото сърце е едно нещо но ебаването със неговата прехрана е съвсем друго.
Знаех си че ще погледнеш на нещата от моята страна. Аз ще срещна с теб в 8:00.
Чудех се как се чувства от вътре след като затвори телефона.
Какво беше във нейния ум? Като залеза онази вечер.
Мислите ли че и е минало през главата... дори за миг...
че това беше последния, който щеше да види?
Знаете онова което Йоги Бера казваше...
"Дежа Вю и всичко отначало".
Може и за мен да е говорела.
Ето ме опитвайки се да разреша нещата с Juanita...
и това тук е също като кашата в която се бях забъркал...
в деня когато напуснах източния бряг, като тази с Една.
Наистина Кинг. Нужни са ми пари.
За какво? Да се бодеш във вените?
Казах ти. Сега съм чиста.
- Шест седмици. -Чувал съм това и преди.
Мислиш ли че ми харесва да ти искам пари?
Няма храна в къщата.
Децата се нуждаят от дрехи за училище.
Знаеш че ми дължиш това.
Ще отида в полицията.
Не прави това.
Ей сега идвам.
Една.
Да, мотаех се с нея едно време...
Преди тъпата кучка да продруса.
По някакъв начин тя си мислеше че аз съм бащата на нейното момче...
и удобно чакаше до сега, 10 шибани години...
да ми разкрие новината.
Може би бях. Може би не.
Но тя нямаше да направи нищо добро на децата ако продължаваше да "ползва"...
А пък аз мамка му надали бих... киснейки в пандиза.
Така аз се реших да я изпитам да видя дали тя е на ниво.
Няма ли да ме пуснеш?
- Радвам се че дойде -И аз.
Сигурен съм че можем да оправим нещата някакси.
- Имаш ли нещо за пиене? -Да, сипи си.
Нямаш нищо за ядене.
Нещо против? Не искам да ви подяждам.
По дяволите!
Горещо е.
Дейвид, Нуждая се от помощ.
Хайде скъпа. Не е нужно да се държиш така с мен.
Ела тук.
Какво ти става, заплашваш ме че ще се обадиш на полицията, кучко?
- Трябва да си си изгубила ума!
- Остави я!
-Махай се оттук!
Остави го!
Виж се.
За това ли искаш парите?
По-добре му се наслаждавай
Това е последното нещо което ще получиш от мен.
Махай се от пътя ми!
Не се навъртах достатъчно време да видя дали тя наистина премина теста.
Това което направих е да отида на Аерогарата. Еднопосочен до L. A.
Няма ли да ме пуснеш?
"Дежа Вю и всичко отначало".
Мотаех се наоколо за известно време, мамейки закона.
Придвижвайки се на изток от малък град в малък град.
Нещо мe викаше назад. Липсваше ми дома.
Трудно е да живееш по пътя, особенно като знаеш че това е твоето падение
заседнал във същата ситуация, от която си избягал преди 10 години
Господ се грижи за глупаците и бебетата, а аз никога не съм бил нито едното от двете.
Ето затова се върнах и този път за да оправя нещата
с Муун, С момчето на Една, и със себе си.
Отговорност. Откупване.
За да бъде наистина откупен, мъж има на...
Слез от колата.! Излизай от шибаната кола бяло момче.
Излизай от колата! Излизай от колата веднага!
- Окей. -Направи го сега!
-Излизай от колата! -Моля не ме убивай!
- Копеле, ще броя до 3.
Не се приближавай до мен! Ще те убия! Сериозно.
Ти.
Ако се трвожите дали ще отида в полицията, то аз няма. Кълна се.
Не ме е грижа за това. Сега остави пистолета долу.
Няма да те нараня.
-Как се казваш? -Пол.
Какво прави бяло момче като теб в тази част на града в кола на мъртвец?
Той ми я даде преди да умре.
Той ли ти даде този пръстен?
Отивай си в къщи човече, не ти е мястото тук.
Трябва да знам защо.
- Какво защо? -Защо го уби?
- Той си го заслужи. -Вярвай ми знам.
Но защо го уби?
Той уби моята майка.
Една?
Мъжът който уби... беше баща ти.
Той има тези ленти на...
Слушах ги.
Виж когато той умираше той ме помоли да го погреба.
Той...
Той помоли за скромно погребение.
Светена земя.
- Ох. Човече.
Побързай. Ела.
Трябва да се махаш от тук. Вземи колата
Има четвърт милион долара в багажника .
Те са твои. Ти си свободен. Върви! Махай се оттук
- Върви.
Учудващ разказ.
Наистина учудвaщ.
- Но не мога да го отпечатам -Защо не?
Това е вестник, а не списание с измислици
Но всичко е вярно.
Имах пистолет опрян в главата ми!
Вие сте голям писател. Ако искате работа, вие сте нает.
Но това...
За съжаление, Аз не вярвам и на дума от това.
Казвам ви истината...
И аз вероятно нямаше да повярвам.
В края на краищата аз живеех красив необикновен живот.
Много е жалко че трябваше така да ме завари
преди да имам шанс да излеза от положението...
и да напиша финалната глава.
Съдбата е странно нещо когато мислите за това.
Как всичко е взаимосвързано, като играта на домино.
Как животът на един мъж може има такъв силен ефект...
колкото и неумишлен да е, над живота на толкова много други.
Как може да се преобразува в подарък това, че държи на щедрост.
Както казах, предполагам моя живот беше доста забележителен.
На края, предполагам че всичко се свежда до нещото наречено карма.
Кой знае.
Ако това е наполовина истинско както казват Индусите...
Може и да получа втори шанс в края на краищата.
Чудя се, какво стои пред мен... от другата страна?