Tива, 3067 години преди новата ера
Преди 5000 години безстрашен войн познат като Краля на Скорпионите...
повел огромна армия на поход за завладяване на света.
След пагубни битки, които продължили 7 дълги години,..
Кралят на Скорпионите и армията му били победени и изтласкани дълбоко...
в свещената пустиня Ам Шер
Един по един те бавно загивали под безмилостното слънце.
Докато само великият войн останал жив.
Виждайки смъртта си, Краля на Скорпионите се обърнал към Анубис - Бога на мрака.
Предложил на Анубис да пожали живота му и да му помогне да победи враговете си...
в замяна Кралят Скорпион ще му даде душата си.
Анубис приел предложението и му пощадил живота.
ОАЗИСЪТ АМ ШЕР
Анубис дал право на Краля на Скорпионите да командва армията му.
Като зла напаст помитали всичко, което се изпречело на пътя им.
Когато задачата му била изпълнена, Анубис заставил Краля на Скорпионите...
да му служи за вечни времена.
Армията му се завърнала в пясъците, от където е дошла, и където чака тихо...
да бъде събудена отново.
ЕГИПЕТ-1933
Алекс!?!
А ти какво си помисли, че някоя мумия е оживяла?
Ще ти разкажа една история някой ден. Какво правиш тук долу?
Тук е опасно. Ти все ми нареждаш къде да ходя.
-Но аз видях татуировката ти. -Какво си видял?
Горе има кутия точно като това. С пирамидата, и окото,..
и кралете, и всичко.
-Така ли? -Да.
-Добре ще погледна след малко.
Искам да се махнеш оттук, защото е опасно.
-А какво да правя? -Не знам, изненадай ме.
Направи по-добър капан за мишки.
Преди майка ти да разрови още някоя гробница.
Разкарай се.
-Тези са отровни, не знаеш ли. -Само ако те ухапят.
-И какво си се намусил? -Нищо, просто исках да ти покажа нещо.
Кълна се, хлапето с всеки изминал ден все повече прилича на теб.
Искаш да кажеш по-привлекателен, сладък и дяволски очарователен.
Не, подлудява ме. Та докъде бяхме стигнали?
Чукче и пиличка.
Добре де, това по ти отива.
Благодаря.
Откакто сънувах този сън това място е всичко, за което мисля.
Откакто тръгнахме на това пътешествие не съм имал нормален сън.
Чувствам като че ли съм била тук преди. Знам че съм била тук преди.
Иви никой не е бил тук преди. Поне, не през последните 3000 години.
С изключение на тях.
А сега като че знам точно къде отивам.
Чук, чук. Има ли някой вкъщи?
-Вие двамата проверете дали е в тези чанти.
Аз ще видя къде са семейство О'Конъл.
-Знаеш ли, че ако движиш това достатъчно бързо почти можеш да напишеш името си.
Току що имах видение. Беше като моя сън, но реално.
Бях тук в древни времена.
Е, ако наистина си била тук покажи ми как да отворя това нещо.
Добре дръж това.
-Добре знам, че се опитваш да ме уплашиш. -Аз май започвам да плаша себе си.
- Виж ги тези работи, тия египтяни не са знаели какво е ценно.
Виж това, древни боклуци.
Джак нещо ме удари.
Млъквай, това място е прокълнато.
Нямаме много време.
Това е емблемата на Краля на скорпионите. До колкото знам той е само легенда.
Никакви следи не са били открити от него до сега, нито предмети, доказателства.
-Може би не са искали да го намерят -Хайде да отворим това.
- Иви, не знам, имам лошо предчувствие за това.
-Това е просто ковчеже, никой не се е наранил от отваряне на ковчеже.
-Да бе, никой не се е наранил и от четене на книга, помниш ли...
в първа част на "Мумията"
-O не можем да спрем сега. -Запомни, че аз бях гласът на разума тук.
-За пръв път.
-Защо не пробваш с ключа.
- Гривната на Анубис.
-Аз ще се погрижа за това.
-Господи
- Твърде късно е за това Иви. -Сложи го в сака си.
-Дай да го оставим тук. -Не, вече е късно за това.
-Какво пише? -Този, който наруши покоите на...
тази гривна, ще пие от водите на Нил.
Е, не звучи чак толкова лошо.
Джак ще направи хубаво филе от теб синко.
Смайли, Джак да изчезваме оттук.
Сбогом.
-Това е лошо Иви. -Било е лошо и преди.
Това е по-лошо.
Мамо, татко, мога да обясня всичко.
ХАМУНАПТРА - ГРАДЪТ НА МЪРТВИТЕ
Книгата на мъртвите, дава живот.
А книгата на живите...отнема живот.
Мислех, че това е моя работа.
Приближаваме се.
Живо, на работа.
Взехте ли я?
Вече сме много близко.
Намерихме го.
Отдръпнете се, назад.
Имотеп. Това е той. Това е Имотеп.
Сега трябва да събудим тези, които му служат.
Разкарай се, или ще те застрелям в главата.
Правел съм го и преди.
-Дай ми я. -Шансът ни отмина.
-Трябва ни тази гривна. -И ни трябва сега.
Престанете.
Казах ти, че трябваше аз да се справя сама.
Не исках ти да се занимаваш с това.
Ние знаем къде е, ще се погрижим за нея.
Не, ние ще се погрижим за нея.
Имам друга задача за вас сега.
Къде е гривната?
На път за добрия стар Лондон.
Тогава Лондон е мястото, където отиваме.
Мисля, че гривната е нещо като водач, посочваща пътя към Ам Шер.
Иви, знам какво си мислиш и отговорът е, не.
Току що се прибрахме.
Това му е хубавото, багажът ни е вече стегнат.
Защо не ми кажеш една добра причина.
Това е просто оазис...скъпи.
Красиво, вълнуващо, романтично...оазис.
Хмм нещо като бял песъчлив плаж и палми, и чиста синя вода.
Нещо като сън-приказка.
-Добре звучи -Добре звучи.
-Каква е уловката -Предполагам гробницата...
на армията на Анубис. -Виждаш ли, знам че има уловка,
винаги има уловка. Нека позная била е командвана от Краля на Скорпионите.
Да, но последно се е чуло за тях преди 5000 години.
Да и ако някой не го убие той ще унищожи света.
-Ти от къде знаеш? -Не знам но винаги е нещо такова.
Последните хора достигнали до Ам Шер били изпратени от Рамзес IV,
преди повече от 3000 години, който изпратил около 1000 души.
-Никой от тях не бил видян отново. -Ти от къде знаеш?
-Не знам но винаги е нещо такова. -Споменах ли че има пирамида от злато?
-Два пъти. -Александър Велики също направил...
поход. -Браво на него.
После и Цезар, и Наполеон.
-По-умни сме от тях...
Точно затова ние сме тези, които ще я намерим.
Затова те обичам.
Добър опит.
Мамо, какво да правя с това изпърдяно ковчеже?
-Алекс, внимавай какво говориш. -Доста е тежко.
За първи път сънищата ти се появиха преди 6 седмици.
Да но какво общо имат те.
Съвпада точно с египетската Нова Година.
-Точно така, какво съвпадение. -Може би.
Всичко, което искам да кажа е, да бъдем предпазливи.
Ако нещо се случи с теб не бих си простил.
Ти и Алекс сте единственото нещо което има значение за мен.
Е, на мен ми предложиха да стана управител на Британския музей.
Махни се, не те искам!
Целувал ли съм те днес!?!
-Мразя когато правиш това. -Защо?
-Кара ме да се чувствам като изсмукана отвътре.
-Тези огърлици не са мои.
-Джонатан.
Алекс, дръж се възпитано за 5 минути.
Дадено.
-Радваш се да се върнеш у дома. -Не бих бил по-щастлив.
-Сега е годината на скорпиона. -Така ли?
Знаех си, че ще ти хареса.
И тогава убих мумията и си взех за сувенир този скиптър.
-Толкова си смел. -И богат. Споменах ли богат?
Какво си мислиш, че правя тук?
Съжалявам сигурно сме объркали къщата.
-Мислех, че каза, че това е твоята къща. -Не не съм.
-Обади ми се. -Добре.
-Не сте съпругът и, нали? -Не.
-Ако ви е изпратил Джони, щях да му платя в четвъртък.
Не познавам никакъв Джони. Търсим гривната на Анубис.
Добре е за теб е да имаш старата гривна на Анубис.
-Къде е? -А-а-а вие търсите тук гривната, разбирам.
-Нямам представа за какво говорите. -Г-н О'Конъл вие изчерпахте...
-търпението ми. -Ха, Г-н О'Конъл в никакъв случай,
чакайте, хванали сте грешния човек, а тая гривна, да разбира се,..
сега се сетих, изгубих я на игра на карти.
За ваша безопасност, надявам се не.
Не може да бъде!
Здрасти.
-Къде е жена ти? -Жена ми? А имаш предвид Иви.
Ами, мисля че отиде до Баден Баден, не съм я вързал, нали се сещаш.
Споменах ли, че съм ерген сега?
Египетските трепетлики са доста отровни.
Долу е, има сейф, комбинацията е 32058 или 393 нещо си,..
в сейфа долу е, казах ви, казах ви.
-И на къде биеш? -Казах ви, за да не ме убиете.
И кога направихме тази уговорка?
Здравейте.
Джонатан мисля че казах, край на дивите купони.
Знам, но като си известен.
Алекс сериозно говоря, ако си загубил ключа си наказан.
-Не съм го изгубил, просто не мога да го намеря, има разлика.
Тогава по-добре да започнеш да го търсиш.
Спокойно майко.
Добър вечер.
Кой сте вие? Какво правите тук?
Търся ковчежето, разбира се.
Дай ми го веднага.
-Излез от къщата ми. -Мамо може би това не е най-добрата идея.
Алекс върви отзад там.
Определено не е най-добрата идея. Мисля че е време да извикам татко.
Ще те убия и пак ще го взема.
Не мисля така.
- Бардъс какво правиш тук. -Предполагам, че е по-добре да...
оставим обясненията за по-късно.
-Ще умреш. -Ще се случи, каквото е писано.
Приятели знам че той сигурно заслужава каквото ще му сторите,
но това е моята къща и имам няколко правила за змии и...
Застреляйте го.
Кога се научи на това?
Нямам си на представа.
Това научих от баща ти.
Ще го взема, да не ти тежи.
Не е зле, за Маджай.
Пусни.
-Какво има в ковчежето? -Гривната на Анубис.
Не трябва да взимат гривната, вземете я и изчезвайте.
Мамо, внимавай!
Мамо.
Джонатан, Джонатан.
-Какво направи този път? -Нищо не съм направил на никой.
-Наистина. -Хайде.
Рик.
-Иви. -Внимавай Рик!
Татко, татко.
-Добре ли си? -Да.
Добре.
О'Конъл.
Какво по дяволите правиш тук?
-Кои са тези хора и къде отведоха жена ми? -Приятелю не съм сигурен,..
но където е този човек, там е и жена ти.
-Ей, аз го познавам, той е творец работи в Британския музей.
-Сигурен ли си? -По-добре му повярвай, той прекарва там повече време,..
отколкото вкъщи.
Добре, ти си тук, лошите са тук и Иви е отвлечена, нека позная.
Да, те отново извадиха съществото от гроба му.
Не искам да съм натрапчив, но не е ли твоя работа да гледаш това да не стане?
Жената която в с тях, тя знае неща, такива които никой жив не може да знае,..
тя знаеше точно къде е погребано съществото.
Надявахме се, че ще ни заведе до гривната, и тя очевидно го направи...
и сега е у тях.
Не бих се притеснявал за това, все още.
-Това злато ли е? -Когато си я сложих, видях пирамидата в Гиза...
и тогава, право през пустинята в Карнак.
-Синко ти си започнал верижна реакция, която може да постави началото...
на следващия Апокалипсис.
-Ти достатъчно, ти яко си загазил, ти влизай в колата.
-Съжалявам, ако съм уплашил синът ти, но трябва да разбереш, че сега...
след като гривната е на китката му, имаме 7 дни, докато Краля на Скорпионите се събуди.
-Ние, какво ние. -Ако не бъде убит, ще събуди армията...
-на Анубис. -Приемам че това не е добро нещо.
-Ами, това ще унищожи света. -А-а-а това ли било, да му се невиди!
Който убие Краля на Скорпионите, може да изпрати армията му в подземния свят,..
или да я използва да унищожи човечеството и да владее земята.
-Значи за това са изкопали Имотеп, той е единствения който може да го победи.
-Това е планът им.
БРИТАНСКИ МУЗЕЙ
-Добре Алекс, имам голяма задача за теб, искам да седиш тук и да пазиш колата.
-Аз мога да правя това. -Да пазя колата, хайде де татко,
само заради това че съм хлапе, не значи че съм тъп.
-Знам. -Татко!
-Ако видиш някой да тича крещейки, да знаеш, че съм аз.
-Може би наистина трябва да останеш, да пазиш колата.
-Така де, за това говорех.
-Искаш ли пушката? -Не, предпочитам картечницата.
-Ако ти кажа "Аз съм странник, пътуващ на изток, търсещ това, което е изгубено..."
-Бих ти отговорил че "Аз съм странник, пътуващ от запад и аз съм...
-това което търсиш". -Истина е, имаш свещения знак.
Кое, това, не. Този знак казва, че си защитник на хората.
Това е свещен знак, знак на войн на Бог, Маджай.
-Съжалявам, но не си познал.
- Какво става тук?!
Някой знае ли арабски!?!
-Възкръсни! Възкръсни!
-Имотеп.
-Коя година сме? -Господарю, годината на Скорпиона е.
- Наистина ли?! -Да!
-Не се страхувай. -Аз не се страхувам.
-Аз съм Анак-су-намун превъплатена.
-Само тялото. Но скоро, ще извадя душата ти от Подземния свят
и любовта ни отново ще е цяла.
-Знаеш ли, преди 2 години, това щеше да ми изглежда наистина странно.
-Лорд Имотеп ще е много доволен.
-Къде е? Къде е гривната? -Мисля че знам.
На самия връх на златната пирамида има огромен диамант.
Огромен...колко огромен?
Бил токова голям, че отразявал слънцето на разстояние,..
и заслепявал иманярите, докато намерят смъртта си.
-Имам подарък за теб. -Тя!
Знаех че ще ти хареса, да гледаш как умира.
-Господи! -Подземния свят те очаква.
Теб те очаква, ще те върна в гроба отново.
Не и ако ние първо те поставим в твоя.
-Изгорете я. -Копеле.
Рик.
Аз ще карам чичо.
Ето.
Хайде, бързо. Ключът, счупи го.
Млъкни Алекс, ако нещо се случи, вината е моя.
Tи!!
Експлозиви!!!
Давай, давай, давай...
Съберете костите си и се свържете.
Разтресете земята с плътта си!
Господарят ви е тук!
О не, не пак тези.
Унищожете ги!!
-Какво ще правим? -Какво ще правим, мен ли питаш?
Казано честно, не знам.
-Скъпа, какво правиш, те не използват врати.
Къде по дяволите е Джонатан?
-Какво стана с колата ми? -Трябваше да намеря друго превозно средство.
-А защо точно автобус? -Беше негова идея.
-Не беше. -А шамари!
-Не, не, не колата ми.
-Мразя мумии!
-Сега доволен ли си, че ме виждаш? -Точно като в старите времена.
-Разкарай се от пътя! Махай се от пътя!
-Внимавай!!!
-Страхотно шофиране, чичо Джон. -Да.
-Добре ли си?
-Това беше... първото ми возене в автобус.
-Какво бих правила без теб?! -Ами май нищо!!!
-О-о-о, пак се започва.
-Алекс.
Карай по бързо!
-Алекс.
-Сега отивам в Ам Шер... и ще убия Краля на Скорпионите.
-С армията му ще владеем света ...заедно.
-Господарю... ...трябва да знаете нещо.
У тях е Скиптъра на Озирис. Видях го.
-Докато достигнем Ам Шер, силите ми ще са се възстановили.
...и няма да имам нужда от Скиптъра.
-Моля, не се тревожете за сина си, приятели...
не могат да го наранят, защото носи гривната на Анубис.
-Алекс носи гривната! -Koгато я сложил каза че видял...
пирамидите в Гиза и някакъв храм Карнак.
-Да и когато достигнат Карнак, гривната ще му покаже следващата...
стъпка от пътешествието. -Трябва да стигнем до Карнак преди тях...
нямаме и представа къде ще отидат след това.
-Изглежда, ще ни трябва летящо килимче.
КАЙРО, ЕГИПЕТ
-При предходната среща, когато Лорд Имотеп се изправи срещу...
семейство О'Конъл, те изпратиха безсмъртната му душа...
в подземния свят.
Колкото и силен да стане, той ще е все така уязвим.
Само с армията на Анубис той ще бъде непобедим.
Имаме нужда от помощта ти.
Дръж това с теб, винаги.
-Хей Книгата на Мъртвите.
-Какво умно дете... сигурно ужасно липсваш на майка си.
Ако искаш да я видиш отново, по-добре се дръж прилично.
-Госпожо влудявам родителите си, какво ви кара да си мислите,..
че ще се държа прилично при вас?!
-Защото родителите ти не биха сложили отровни змии в леглото ти...
...докато спиш.
-Лорд Имотеп иска да види момчето.
-Сега ще видим колко си смел.
-Ей внимавай с костюма, ей.
-Хубаво...
...много хубаво.
-Взехте ли това което поискахме? -Взехме го...
но знаете ли какво, наложи се да убием двама пазачи в мавзолея...
...за да го вземем.
-Това ковчеже е проклето.
-Пише "Има безсмъртен войн, който ще убие всеки който отвори ковчежето.
-Да, да и съществото ще изсмуче живота им и ще стане цяло отново...
всички сме чували тази история. -Да обаче имах приятели, които...
умряха преди 9 години, точно по този начин.
Ужасна смърт, така че цената ни се покачи.
-Искаме 10 сега.
-Това ковчеже не трябва никога да се отваря.
-Уговорката беше за 5. -Да но ние искаме 10...
или ще го занесем някъде другаде.
-10 ще е добре, последвайте ме господа.
-Знам, че можеш да ме разбереш, дете. Така че трябва да слушаш внимателно
защото...ти си избрания, ти който ще ме заведе в Ам Шер.
-Ами ако не го направя, ами ако се...поизгубя.
-Имаш сила, дете, приличаш на баща ти...
но аз знам нещо което ти не знаеш, тази гривна е дар и проклятие.
-Пясъците на времето вече започнаха да изтичат против теб.
Да, да вече чух тая глупост, имам 7 дни докато Краля на Скорпионите...
се събуди. -A чу ли също че ако не влезеш...
в пирамидата преди слънцето да изгрее последната сутрин...
гривната ще изсмуче живота от теб?! -Тая част съм я пропуснал.
Чакай малко това значи, че имам само 5 дни.
-Вярвам, че ще е лошо ако се изгубиш, мислиш ли?!
-Баща ми ще ти срита задника.
-Не мисля така.
-Тук вътре господа, ще получите наградите си.
Без номера, жено.
Няма да дадем това ковчеже, докато не бъдем удовлетворени.
О-о-о, не се тревожете. Ще изпитате голямо задоволство.
-Какво става?
-Това място е проклето.
-Какво ти става с тези проклятия?! -Да и на мен ми омръзна да слушам.
Това е проклето, онова е проклето. -Почини си малко, а.
-Трябва да отворите ковчежето, отворете го, отворете го.
-Къде отиде, къде отиде?
-Смайли.
-Това е летящото килимче. Ще се оправим той е професионалист.
-Ийзи. -Не, не.
-Определено те помни. -Малко е срамежлив.
-Джонатан вземи чантите. -О, ръцете ми са пълни.
-Веднага. -Добре ще взема чантите.
-Аз ще се погрижа за полета. -Скъпи още не си се успокоил.
-Нямаме време за спокойствие.
-Ийзи, ела тук.
-Не изглежда щастлив да те види. -Не ми е отказвал досега.
-Каквото и да е, каквото и да има, не ми пука, забрави О'Конъл.
Всеки път който работя с теб ме стрелят. Последният път беше в задника.
Още ще ми трябва задника ми. Не ме интересува каква е работата...
още помня оная работа в Маракеш. -Каква работа?
-Не е както звучи. -Точно както звучи е.
-Аз летя високо, крия се в слънцето, бялото момче тук ме сваля...
ниско и следващото нещо, което усещам е че ме прострелват.
Лежа на средата на пътя, боли ме гръбнака, а той минава покрай мен,..
-с някакви момичета. -Момичета а, Ийзи с теб трябва да си поговорим.
-Само да не ме прострелят. -Стига си мрънкал, ще ти се плати...
-този път. -О'Конъл, огледай се, за какво са ми пари,..
за какво ще ги похарча?! -Нека ти обясня, момчето ми е там,..
и ще направя всичко по силите си да го върна.
О'Конъл дай ми тая пръчка там и можеш да ме използваш до живот.
Това не се ли случи в Триполи?
Между другото, кога си загуби окото?
O не съм, мисля че ме прави да изглеждам по-елегантен.
Хайде на работа.
-Хващате ме в най добро състояние. -Със сигурност.
Мамка му, пак ще ме стрелят.
Това са командирите на силите на Маджаите.
Хоръс.
-Питомна птичка. -Най-верният и най-умен мой приятел.
-Той ще уведомява командирите, за нашия напредък, за да ни следват.
-Аллах да ни дава Манна. -Аллах да ни дава Манна.
Ако армията на Анубис се пробуди, те ще направят всичко по силите си да го спрат.
-Рик, сигурен ли си, че е надежден. -Да, надежден е.
-Не е ли красив?! -Това е балон.
-Това е дирижабъл. -Къде ти е самолета?
-Самолетите са отживелица. -Ийзи ти беше прав.
-Така ли?! -Наистина ще те стрелят.
-Ей, ей, по-бърза е отколкото изглежда.
И е тих, наистина тих. -Перфектен за промъкване, където и да е.
Което е много добро нещо. Освен, ако не влизаме като теб.
С гръм и трясък.
-Защо не можете да задържите краката си на земята?!
О'Конъл не иска да продължава да се движи срещу съдбата си.
Да, да много интересно. Разкажи ми малко повече за тази златна пирамида.
Ами написано е, че е от времето на Кралят Скорпион,..
но никой не се е завърнал оттам за да разкаже истината.
И къде ги пише всички тези работи?
Много е хубаво, нали?
Това е единственото което ми остана.
Всичко останало изгубих.
Явно много държиш на това. По добре не се отделяй от него
Приятелю, дори боговете не могат да ми го отнемат.
Хей, това си е мое!
Махни си ръцете от него.
Искам да се върне, Рик.
Искам да го прегърна.
Знам.
Добре сме го научили,
по умен е от теб
и по упорит от мен
- Толкова много го обичам че... - Знам. И двамата го обичаме.
И Алекс знае това.
Обещавам ти че ще го намеря.
Знам. Вярвам ти.
- Стигнахме ли? - Не.
Не! Не! Не!
Това беше супер!
Съвсем точно беше.
За какво говориш?
Пропуснах.
Ходи ми се до тоалетната.
Давай по-бързо.
Хайде де!
Хей виж!
Веднага!
Не мога, ако някой ме гледа.
Не ти вярвам. Ще погледнеш.
О супер! Тук явно никои не знае как се ползва тоалетната.
Момчето.
Ако човек няма вяра, то той няма и бъдеще!
Дори да бях някакъв вид таен Маджай,..
какво значение би имало в този момент?
Това е липсващата част от сърцето ти.
Ако я приемеш ще можеш да правиш всичко.
Звучи страхотно.
Какво можем да очакваме от Имотеп?
Бързо възвръща силите си.
Ако стигне до Ам Шер дори и Кралят Скорпион няма да може да го спре.
Време е да разбереш коя си...
и какво сме ние заедно.
Нашата любов е истинска,..
безсмъртна любов.
Душите ни се събраха...
в едно...
завинаги.
-Сложи си маската!
Нека не одраскваме това красиво лице.
Учиш се бързо, Нефертити. Ще трябва да пазя гърба си.
Да... И аз ще пазя своя.
Браво! Браво! Кой ще защити по-добре гривната на Анубис,..
от прекрасната ми дъщеря, Нефертити.
И кой ще ми бъде по-добър телохранител, от бъдещата ми жена, Анак-су-намун.
Браво, дъще.