Тива, градът на Живите.
Безценната перла на фараон Сети Първи.
Дом на Имотеп - върховен жрец и пазител на мъртвите.
Родно място на Анак-су-намун наложница на фараона.
На никой друг мъж не било позволено да я докосва.
Но за любовта си те били готови да рискуват живота си.
Какво правите тук?
Кой те е докосвал?
Имотеп?! Моят жрец?!
Стражата на фараона.
Бягай! Спасявай се! - Не.
Само ти можеш да ме съживиш!
Няма да те изоставя! Махнете се от мен!
Ти ще живееш отново!
Аз ще те върна към живота!
Тялото ми вече не е негов храм!
За да съживи Анак-су-намун, Имотеп проникнал в гробницата
и откраднал тялото й.
Отнесли Анак-су-намун дълбоко в пустинята, в Хамунаптра, градът на Мъртвите.
ХАМУНАПТРА 1290 г.пр.н.е.
Там били погребани синовете на фараона
и се пазело богатството на Египет.
От любов Имотеп си навлякъл гнева на боговете,
като извадил черната книга на мъртвите от свещеното й място.
Душата на Анак-су-намун била изпратена в подземния свят,
а жизнените й органи били поставени в 5 свещени стъкленици.
Душата на Анак-су-намун се върнала от мъртвите.
Но стражите на фараона спрели Имотеп,
преди ритуала да бъде завършен.
Свещениците на Имотеп били мумифицирани живи.
За Имотеп определили наказанието "Хом-даи",
най-страшното древно проклятие -
тъй ужасно, че не било прилагано до тогава.
Той щял да остане в саркофага - немъртъв за цяла вечност.
Маджаите поели дълга никога да не го пуснат,
защото щял да бъде напаст за човечеството,
да поглъща нечестиво плът надарен със силата на вековете,
с власт над пясъците и пълна неуязвимост.
М У М И Я Т А
ХАМУНАПТРА - 1923 г. от н.е.
В продължение на 3000 години армии са се били по тази земя,
без да подозират за злото, лежащо под нея.
През тези 3000 години ние, маджаите,
наследници на свещената стража на фараона, бдим.
Току-що получи повишение.
Готови! Ще ме подкрепяш, нали?
Оо, Твоята сила вдъхва сила и на мен.
Готови!
Чакайте ме!
Готови!
Огън!
Бягай, Бени, влизай вътре!
Не затваряй вратата! Не я затваряй!
Създанието отново не беше открито.
Какво да правим с този?
Да го убием ли? - Не. Пустинята ще го убие.
КАЙРО, ЕГИПЕТ 3 ГОДИНИ ПО-КЪСНО
МУЗЕЙ НА ДРЕВНАТА КУЛТУРА
"Свещени камъни, "Скулптура и естетика".
Сократ, Сет - том първи, втори и трети.
Тутмос? Какво търсиш тук? Буква Т...
Ще те сложа на мястото ти.
Помощ...
Погледни това! Синове на фараони!
Предпочитам ята жаби, мухи и скакалци, каквото и да е, пред теб!
В сравнение с теб всяка напаст е радост!
Много съжалявам. Беше злополука.
Когато Рамзес е унищожил Сирия, това е било злополука.
А ти си катастрофа!
Виж ми библиотеката! Защо ли те търпя?
Защото владея древноегипетски писмено и говоримо,
мога да разчитам символи и знаци
и на 1000 мили няма друг,
който да направи каталог на библиотеката, ето защо.
Търпя те, защото родителите ти бяха най-щедрите ни дарители.
Аллах да даде покой на душите им.
Не ме засяга как ще го направиш и колко време ще ти отнеме,
но ще разчистиш този безпорядък!
Абдул?
Мохамед?
Боб?
Нямаш ли почит към мъртвите?
Имам, разбира се. Но понякога ми е приятна компанията им.
Заминавай при тях, преди да си съсипал кариерата ми като своята. Сега излизай.
Сладка моя сестричке, държа да знаеш,
че в момента кариерата ми процъфтява.
Джонатан, нямам настроение за теб, в библиотеката е хаос,
а научната школа "Бембридж" отново отхвърли кандидатурата ми.
Твърдят, че нямам достатъчно опит в тази сфера.
Но винаги ще имаш мен, мамичко.
Между другото, нося нещо да ти оправи настроението.
Престани с глупавите си дрънкулки. Ако ми пробуташ още някой боклук...
Откъде взе това? - От разкопки... край Тива.
Цял живот нищо не съм открил. Кажи, че този път е находка.
Джонатан, мисля, че наистина си направил находка.
Винетката е официалният печат на Сети I. Сигурна съм.
Може би. - Два въпроса.
Кой е Сети I и бил ли е богат? - Вторият фараон от 19-та династия,
най-богатият от всички. - Чудесно. Харесвам го мно-о-го.
Картата е от преди 3000 години. Според надписа...
...това е Хамунаптра. - Не ставай смешна.
Ние сме учени, не иманяри.
Хамунаптра е легенда, която арабите пробутват на туристите.
Да, чувала съм измишльотините, че се пази от мумия.
Но според моите проучвания градът наистина съществува.
Говориш за Хамунаптра?
За Градът на мъртвите, където фараоните криели богатствата си.
Да, в голяма подземна съкровищница.
Тая история всички я знаят. Градът бил построен тъй,
че да потъва сред пясъците с натискане на някакъв механизъм.
Както биха казали американците - щуротии.
Олеле, вижте какво стана.
Изгорихте точно изгубения град! - Сигурен съм, че е за добро.
Мнозина са загинали в търсене на Хамунаптра.
Никой не го е открил а повечето не са се върнали.
Елате, елате!
Добре дошли в затвора на Кайро - мой скромен дом.
Нали си го намерил при разкопки? - Обърках се. - Излъга.
Лъжа всички, защо не и теб? - Сестра съм ти. - И си по-лесна.
Задигнал си го от пиян! - Преджобих го.
Престани. Защо той е в затвора?
Не знам. Но като чух, че ще дойдете го попитах.
И какво отговори? - Че си търсил развлечения.
Открадна кутийката от този? - Да. Хайде да пием чай.
Кой си ти?
И коя е женската?
Мисионер съм разпространявам божието слово.
А това е сестра ми Иви.
Не е за изхвърляне. - Моля?
Връщам се след малко.
Питай го за кутийката. - Намерихме една... Ало! Извинете!
Намерихме вашата кутийка и дойдохме да ви питаме за нея.
Не. Не.
Дошли сте да ме питате за Хамунаптра.
Откъде знаете, че има връзка? - Там намерих кутийката.
Откъде да знаем, че не ни премяташ?
Аз не те ли познавам? - Не, имам типична физиономия.
Наистина ли сте били в Хамунаптра? - Да, бях там.
Кълнете се? - Кълна се, да.
Не говоря за това. - Да, бях в Града на мъртвите.
Можете ли да ми кажете как да отида там?
Имам в предвид точното място.
Искате да знаете къде е? - Да
Наистина ли? - Да
Тогава ме измъкнете от тук.
Действайте, лейди!
Къде го водят? - Да го бесят.
Явно е прекалил с развлеченията.
100 лири да спасите този човек. - Давам толкова да го видя обесен.
Две... 200 лири. - Продължавайте. - 300 лири!
Имаш ли последно желание? - Разхлаби клупа и ме пусни.
Луд ли си! Естествено, че няма да го пуснем!
500 лири.
Почакайте!
И какво още? Аз съм много самотен човек.
Неее!
Ахаа, вратът му не се счупи.
Много съжалявам, сега трябва да гледаме как се души до смърт.
Той знае пътя до Хамунаптра.
Лъжете. - Никога не лъжа!
Казвате че тоя безбожник и свинар знае къде е Градът на мъртвите?
Да. - Наистина? - Да! - Ако го отървете, ще ви дадем...
- 10%. - 50%
- 20%. - 40%.
- 30%. - 25%.
А, дадено!
Срежете въжето.
ПРИСТАНИЩЕ ГИЗА - КАЙРО
Той дали ще дойде? - Сигурно, знам си късмета.
Познавам тая порода. Държи на думата си.
Той е мърляв, грубиян и мошеник. Не го харесвам.
За някой познат ли говорите?
Оу, здравейте.
Прекрасен ден за начало на приключение, нали О'Конъл?
О, не, никога не крада от съдружник. Партньоре.
Това ме подсеща, нали не се сърдиш за... - О не. Свикнал съм.
Г-н О'Конъл, можете ли честно да ми гарантирате,
че това не е шашма? Иначе ви предупреждавам...
Вие ме предупреждавате? Г-це, целият ми гарнизон го вярваше,
дотолкова, че дойдоха от Либия в Египет да открият града.
Като стигнахме там, заварихме само пясък и кръв.
Ще взема багажа ви.
Права си. Мърляв грубиян и мошеник. Какво да му харесваш?
Добро утро на всички! - Какво правите тук?
Дойдох да си пазя инвестицията, много благодаря.
Не си играй с очилата, а цепи.
Без очила не виждам картите, за да цепя.
О, О'Конъл, седни, играй с нас имаме нужда от играч. - Не залагам пари, само живота си.
Никога?! На бас на 500 долара, че ще ви преварим в Хамунаптра.
Отивате в Хамунаптра? - Точно така.
А кой казва, че ние ще ходим? - Той.
Приемаш ли облога?
Приемам го. - Кое ви прави тъй самоуверени?
Ами вас? - Имаме човек, който е бил там.
Какво съвпадение, и...
Чий ред е? Мой ли?
Господа, имаме облог. Приятна вечер, Джонатан.
Простете, не исках да ви уплаша. - Плашат ме само обноските ви.
Още ли се сърдите за целувката? - Ако наричате това целувка.
Пропуснала ли съм нещо? Битка ли ще водим?
Лейди, там под пясъка има нещо.
Надявам се да открия една вещ.
Става дума за книга. Джонатан го вълнува съкровището.
Какво смятате, че има там? - С две думи, нещо зло.
Хамунаптра е прокълнато място. - Не вярвам в басни и суеверия,
но вярвам, че там е заровена тази прочута книга.
Книгата на Амон Ра. Съдържа древни заклинания.
Тя пробуди интереса ми към Египет, като дете. Мечтата на живота ми е да я видя.
Сигурно ви е безразличен фактът, че е от масивно злато.
Интересувате се от история. - По-скоро от съкровища.
Впрочем... защо ме целунахте?
Тъй и тъй щяха да ме бесят, защо не?
Какво, какво лошо казах?
Каква изненада! Добри ми приятелю, жив си. Много се тревожех.
Виж ти, другарчето ми Бени. Смятам да те убия.
Помисли за децата ми. - Ти нямаш деца.
А бъдещите? - Млъкни.
Значи ти си този който води американците.
Намислил си да ги зарежеш в пустинята ли?
Уви, няма как. Тия американци са хитри.
Сега плащат само половината, тъй че ще ги водя до край.
Лоши хора, брей.
Никога не си вярвал в Хамунаптра. Защо се връщаш?
Виждаш ли това момиче? Спаси ми живота.
Куражът ти винаги е бил повече от мозъка.
Довиждане, Бени.
О'Конъл!
Джордж Бембридж прави откритие през 1860 г...
А през 1865-а...
Не беше кой знае каква целувка.
Къде е картата?
Там. - А ключът? Къде е ключът?
Ключ? Какъв ключ?
Забравихме картата. - Спокойно.
Аз съм картата. Всичко е тук. - Много ме успокоихте.
Ключът!
Иви!
Дръжте това.
Можете ли да плувате? - Да, при нужда.
Уверявам ви, нуждата е налице.
О'Конъл! О'Конъл! Какво ще правим?!
Чакай тук. Аз ще доведа помощ. - Добре.
Американци.
Дяволски добро шоу, момчета.
Да съм изпаднал в паника? Не бих казал.
Изкарайте ги от водата. - По-живо
Тая страна е много сбъркана.
Изгубихме всичко - инструменти, екипировка, дрехите ми.
О'Конъл! Ей, О'Конъл.
Изглежда ми, че всичките коне са при ме-е-ен!
Ей, Бени, на мен ми изглежда че май си от погрешната страна на реката-а!
Мамка му!
Искам само четири не цялото стадо!
О'Конъл, тоя е страшен измамник. - Просто плати на човека.
Как може тия бълхарници да са толкова скъпи?!
Да, сигурно си доволен.
Щяхме да ги получим безплатно, ако му бяхме дали сестра ти.
Да-а. голямо изкушение, нали?
Ужасно.
Не обичам камилите. Вонят, хапят, плюят...
Отвратителни са. - Намирам ги прелестни.
Този е як и издръжлив.
Добро утро, приятелю.
Какво ще правим? - Търпение, друже.
Помниш ли баса ни, О'Конъл? Който превари, получава 500 долара.
Имаш 100, ако помогнеш да спечелим. - С удоволствие.
Хей, О'Конъл, хубава камила.
Пригответе се. - За какво?
Ще ни бъде показан пътят.
Погледнете само! - Невероятно!
Хамунаптра. - Хайде пак се започва.
Довиждане, приятелю.
Така ти се пада.
Давай, Иви! Давай!
Може би знаят нещо повече от нас?
Води ги жена. Какво може да знае една жена?
Това е статуята на Анубис. Краката му са дълбоко под земята.
Там трябва да има тайно отделение, където е книгата на Амон Ра.
Джонатан с това трябва да уловиш слънцето.
За какво са тия вехти огледала? - Древни огледала.
Фокус на древните египтяни. Ще видите.
Това е за вас.
Взех ги назаем от американците.
Може да ви потрябва, когато... нали знаете...
Какво зяпаш?
Огледай за буболечки. Мразя ги!
В това помещение никой не е влизал 3000 години.
Каква е тази противна воня?
И биде светлина.
Бива си го фокусът.
Боже мой, това е Са-Нетчер - подготвителна стая.
За какво? - За навлизане в отвъдния живот.
Тук са правили мумиите.
Какво беше това? - Като че буболечки.
Той каза буболечки. - Как тъй буболечки? Мразя ги!
Краката на Анубис.
Тайното отделение трябва да е някъде тук.
Изплашихте ни до смърт. - И вие нас.
Ей, това са моите инструменти. - Едва ли!
Добре, може да съм сбъркал.
Е, приятен ден господа. Чака ни много работа.
Махнете се. Това е наш терен. - Ние дойдохме първи.
Тая статуя си е наша. - Името ти не го пише на нея.
Вие сте четирима, а ние сме 15.
Шансовете ти не са големи, О'Конъл.
И по-зле съм бил. - Аз също.
За Бога, нека се разберем, деца.
Ако ще играем заедно, трябва да си отстъпваме.
Има и други места за копаене.
Според символите сме под статуята. Ще излезем между краката.
Щом проклетите янки заспят... Пардон. - Моля.
...ще влезем и ще свием книгата. - Ще намерим ли тайното отделение?
Стига да преварим гадните янки. Пардон. - Моля.
Къде се дяна вонливият ни приятел?
Какво е това тук?
Синьо злато.
Добра цена ще му взема.
Хайде на съкровището! - Внимателно.
Сети не е бил глупак. Да оставим копачите да го отворят.
Нека послушаме добричкия доктор.
Добре. Те да го отворят.
Значи са вадели карантиите и са ги слагали в буркани?
Знаеш ли как са вадели мозъка? - По-добре да не чувам.
С нажежен шиш бръкват в носа остъргват всичко от черепа
и го вадят през носа. - Сигурно боли.
Това се нарича мумификация. Прави се с мъртви.
Ако загина не ща мумификация. - Аз също.
Боже мой!
Това е саркофаг.
Погребан е в основата на Анубис.
Мъртвият е бил важна личност.
Или пък тежко се е провинил.
Още един.
Помощ! Помогнете ми!
Пише ли кой е?
"Онзи, който не бива да бъде назован."
Това прилича на ключалка. - Вътре ли си, няма излизане.
Не ще и дума. Цял месец няма да го отворим без ключ.
Ключ? Ключ!
Ето за какво е говорил той. - Кой?
Онзи на гемията с куката - искаше ключ.
Моя си е!
Какво ли го е убило? - Не го ли видя как яде?
И американските ни приятели берат ядове.
Трима от копачите им са били стопени.
Стопени? Как? - Със солна киселина под налягане.
Нещо като мина в древен вариант.
Може би това място наистина е прокълнато.
Я престанете и двамата!
Не вярвате ли в проклятия? - Не. Вярвам в това,
което може да се види и пипне. - Аз пък - в добрата подготовка.
Да видим в какво е вярвал комендантът на затвора.
Какво има?
Счупена бутилка. "Гленливит", 12-годишно.
Може и да вонеше, но е имал добър вкус.
Вземете пушката. И стойте тук. - Не, чакайте ме.
Иви, прощавай, но човекът каза да стоиш тук. Иви!
Г-н Хендерсън! Събудете се!
Стига!
Няма да леем повече кръв. Но си вървете веднага или умирате.
Имате срок един ден.
Добре ли сте? - Да, нищо ми няма.
Ето доказателството. Богатството на Сети е тук под пясъка.
За да правят това, значи има съкровище.
Това са хора от пустинята. Те ценят водата, не златото.
Бихме могли да обединим сили през нощта.
Хей, побойнице! Опитайте дясно кроше.
Бъдете убедена, че го искате. - Убедена съм.
Е, добре, глътнете още малко.
За разлика от брат си, аз знам кога да кажа "не".
И за разлика от брат ви, не мога да ви разтълкувам.
Знам. Питате се...
...какво прави място като мен - в такова момиче.
Нещо подобно. - Египет е в кръвта ми.
Баща ми беше много, много прочут изследовател.
Дотолкова се влюбил в Египет, че се оженил за майка ми,
която беше египтянка и също тъй голяма авантюристка.
Баща ви и майка ви разбирам.
Него също.
Но вие какво правите тук?
Аз може да не съм изследователка или авантюристка,
нито иманярка или опитен боец, г-н О'Конъл,
но се гордея с това, което съм.
И какво е то? - Аз...
Аз съм библиотекарка.
И ще ви целуна, г-н О'Конъл.
Наричай ме Рик.
О, Рик.
Този сандък е прокълнат. - Как ли не!
Много важно. - Важно е, г-н Хендерсън.
Онова, което е властвало в древните времена, е силно и днес.
Добре, ясно. Какво пише?
"Смъртта ще долети бързо при онзи, който отвори сандъка."
Не ни е мястото тук. Никак не ми харесва това.
Пише: "Тук е немъртвият, който, ако бъде съживен,
е обвързан от свещен закон да изпълни проклятието."
Значи няма да го съживяваме. - "Ще убие всеки, отворил сандъка,
ще асимилира органите и течностите му.
Така ще се регенерира и вече няма да бъде немъртъв,
а ще се превърне в напаст за тази земя."
Не сме дошли дотук за нищо. - Това е проклятието.
Проклятието! Това е проклятието!
Пазете се от проклятието!
Суеверен глупак.
Цял живот съм мечтала за това. - Мечтаеш за мъртъвци?
Свещените заклинания са заличени. Той е прокълнат и в отвъдния живот.
Лош късмет. - Просълзих се.
Да видим сега кой е вътре.
Мразя тия номера. - Така ли трябва да изглежда?
Не, досега не съм виждала такава мумия.
Той е още... още... - Сочен.
Трябва да е на повече от 3000 години, а сякаш още...
... се разлага.
Виж това.
Как си го обясняваш? - Следите са оставени... от нокти.
Този човек е погребан жив.
Оставил е послание.
"Смъртта е едва началото."
Боже, тя наистина съществува! Книгата на мъртвите!
Притрябвала ни е книга. Къде е съкровището?
Това е съкровището, господа.
Не бих го оценил високо.
Ето го вашето съкровище. - Най-сетне открихме нещо.
Трябва ви ключ, за да отворите тази книга.
Колко мислиш, че ще струват тези неща у дома?
Чухме, че сте намерили мумия. Поздравления.
Изсушете я, може да послужи за подпалки.
Вижте какво открих. - Седнал си на мястото й.
Скелети от скарабей. Те се хранят с плът.
Бяха в ковчега на нашия човек. С години живеят от плътта на труп.
Той обаче е бил жив, като са започнали да го ядат.
Някой ги е пъхнал при него и са го изяли жив?
Много бавно. - Не се е ползвал със симпатия.
Сигурно си е позволил свобода с дъщерята на фараона.
Според това, което съм чела, бил е подложен на "Хом-даи" -
страшно древно проклятие за най-провинилите се.
Не знаех, че е използвано някога. - Толкова ли е страшно?
Не са го използвали, защото са се бояли.
Писано е, че ако жертвата на "хом-даи" някога се съживи,
ще донесе със себе си десетте напасти на Египет.
Това се нарича кражба.
Според теб и брат ми е взимане назаем.
Мислех, че книгата на Амон Ра е златна.
Така е. Това не е книгата на Амон Ра.
Това е нещо друго. Може би е Книгата на мъртвите.
Редно ли е да я подмятаме тъй лекомислено?
Това е просто книга. Четенето на никого не е навредило.
Вредите наоколо напоследък зачестиха.
Какво пише там? - "Амон Ра. Амон Деи."
Говори се за нощта и деня.
Не, не бива да четете от тази книга!
Бягайте!
Какво направихме!
Откъде се взеха? - Няма дачакам, за да разбера!
Очилата ми! Къде са ми очилата?
Оставете ме!
Ще ми помогнеш ли да си намеря...
Чакайте ме!
Кой е там?
Даниълс?
Скарабеи! - Бягай, Иви!
Г-н Бърнс, слава Богу. Тъкмо се бях уплашила.
Изгубих всички...
Очите ми. Очите ми!
Моля ви, помогнете ми.
Той ми взе езика. - Моля ви, не ме оставяйте.
Анак-су-намун?
Скрита врата. Трябва да има механизъм за отваряне.
Бягайте, нещастници!
Да бягаме!
Ела с мен моя принцесо Анак-су-намун.
Ето те и теб! Стига си игра на криеница, побързай.
Видяхте ли това нещо? То ходеше!
Не си тръгнахте и сега ще умрете. Докарахте гибел за всички ни.
Освободихте създание от което треперим 3000 години.
Спокойно, убих го. - Смъртен не може да го убие.
Той не е от този свят.
Негодници! - Какво му сторихте?
Спасихме го, преди съществото да си свърши работата.
Сега заминавайте, преди да довърши всички ви.
Ще потърсим начин да го унищожим.
Нали ви казах, вече го убих.
Знайте, -че това създание носи смърт.
То не яде, не спи и никога не се спира.
Господ да ме пази и закриля, както пастирът - стадото си.
Езикът на робите.
Мога да те използвам.
Възнаграждението ще е голямо.
Принце мой...
Къде са другите свещени съдове?
ФОРТ БРАЙДЪН - КАЙРО
Каза, че не вярваш в чудеса.
Среща с ходещ и говорещ труп на 3000 години променя човека.
Забрави. Няма значение, Отиваме си.
Не си отиваме. - Напротив
ние го събудихме, ние трябва да го спрем.
"Ние"! Какво "ние"? Не "ние" четохме книгата. - Добре, аз.
Аз го събудих и смятам да го спра. - Как?
Човешки оръжия не го убиват. - Тогава ще намерим нечовешки.
Пак "ние" ли чувам? - Трябва да направим нещо.
Проклятието му ще се разпростре и ще унищожи земята.
Нима е мой проблем? - На всички е.
Благодаря ти, че ми спаси живота.
Обещах ти да те заведа и да те върна. Това е. Край на историята. Договорът приключи.
За теб съм само договор?! - Тръгни с мен
или стой тук и спасявай света. Какво решаваш?
Оставам. - Добре!
Добре я! - Добре!
Аз съм последният тук от Кралските въздушни сили.
Някой идиот си е разсипал питието.
Другите момчета умряха в небето и пясъците ги погребаха.
До един бяха чудесни младежи.
Знаеш ли, О'Конъл откакто свърши Световната война,
няма предизвикателство, достойно за човек като мен.
Всеки с проблемите си.
Мечтая си да бях загинал с другите сред пламък и слава,
вместо да гния от скука и пиянство.
Наздраве.
Е, ще се връщам в базата.
Сестра ти винаги ли е била... - Винаги.
Парахода заминава чак утре. - Виждам, че сте подвили опашки.
Говори си. Теб не те преследва ходещ труп.
Как е приятелят ви?
Как може да е с изтръгнати очи и език?
Приятно ми е да се запознаем.
Принц Имотеп не желае да го докосват.
Глупаво източно предупреждение.
Моля да ми простите.
Г-н Бърнс, принц Имотеп ви благодари за гостоприемството.
И за очите ви.
И за езика ви.
Но боя се, че това не е достатъчно.
Принцът трябва да довърши започнатото
и да осъществи проклятието,
което вие и приятелите ви сами си навлякохте.
Късмет, момчета.
Мили Боже!
На вкус прилича на... -...кръв.
"Реките и водите на Египет потекоха червени...
...и бяха като кръв.
Той е тук.
Още си тук. - Имаме проблеми.
Бени, мърша такава! Къде се изгуби?
В голяма беда сме.
Бях немъртъв и ти ме спаси. Благодаря ти.
В много голяма беда сме.
Той харесва Иви. - Какво иска всъщност?
Само един човек може да ни отговори. Вие!
Г-це Калахан, господа. - Какво прави той тук?
Искате ли да разберете или ще ни застреляте?
Предпочитам да ви се доверя. - Ние сме древно тайно общество.
Охраняваме Хамунаптра вече повече от 3000 години.
Заклели сме се да предотвратим възкресението на жреца Имотеп.
Заради вас се провалихме. - Имате право да убивате невинни?
За да спрем това същество? Чакайте да помисля. Да!
Имам въпрос. Защо той мрази котки? - Те пазят подземния свят.
Ще се бои, докато се регенерира. - После от нищо няма да се бои.
А се регенерира, като... -...убива тези, отворили сандъка!
Джонатан, стига си игра с това.
Като го видях в Хамунаптра, той ме нарече Анук-су-намун.
А после се опита да ме целуне.
Прокълнат е заради любовта си към нея.
След 3000 години... -...още я обича.
Романтично, но какво общо имам аз? - Може да се опита да я съживи.
Очевидно е избрал човешката си жертва.
Лош късмет, мамче.
Напротив, така ше спечелим време да убием създанието.
Трябва да обединим силите си. Мощта му расте.
"Той простря ръка към небесата
и мрак се спусна над цялата египетска земя."
Кой беше при отварянето на сандъка? - Аз, Даниълс и Бърнс, естествено.
И египтологът. - А моето приятелче Бени?
Той избяга преди това. - Типично за Бени.
Трябва бързо да доведем египтолога във форта.
Тя остава. Вие тримата, елате. - Без мен.
Не може да се разпореждаш с мен. Кой те е назначавал за шеф?
О'Конъл, какво си позволяваш?! Джонатан!
Съжалявам. Той е... височък.
О'Конъл, не можеш да ме оставиш тук!
Джонатан, отвори веднага!
Тя няма да излиза и никой няма да влиза, ясно?
Ясно.
Да вървим Джонатан. - Ще остана да разузная.
Тръгвай. - Добре. Да спасяваме египтолога.
Сигурно правиш пролетно почистване?
Добър удар.
Ти да не падна? Дай да ти помогна.
Намери си нов приятел в пустинята, нали?
Не, ти си единственият ми приятел.
Защо си с оная гад? Какво печелиш от това?
По-добре да си дясна ръка на дявола, отколкото жертва.
Докато му служа, съм недосегаем.
Недосегаем за какво?
Какво каза? - Няма да ти кажа, ще ме удариш.
Какво търсиш? И не ме лъжи. - Черната книга от Хамунаптра.
Той я иска. Струва колкото тежи в злато.
Защо му е книгата? - Не знам.
Иска да съживи умрялото си гадже.
Само толкова, кълна се. Той искаше само книгата.
И сестра ти. Но иначе...
Двама паднаха, остават двама. - После ще подгони Иви.
Зарежи това. Отивам долу да пийна. Искаш ли нещо?
Да, донеси ми чаша бърбън.
И още един-два към нея. - Ще ти донеса проклетия бърбън.
Няма нужда да затваряш вратата.
Анак-су-намун.
Махни си грозната мутра от нея!
Виж какво имам.
Добре ли си? - Едва ли.
Според легендата. черната книга може да съживява мъртви.
Не го вярвах преди. - Повярвай.
Тя съживи нашето приятелче. - Мисля, че щом черната книга съживява...
Може би златната книга ще го убие. - Трябва да намерим къде е скрита.
Имотеп... Имотеп... Имотеп...
И накрая моята любима напаст - рани и циреи.
Те са станали негови роби. Това е началото на края.
Още има надежда. Елате.
Школата "Бембридж" твърди, че книгата на Амон Ра е в Анубис.
Където открихме черната книга. - От школата "Бембридж" грешат.
Да, объркали са местата на книгите.
Щом черната книга бе в статуята на Анубис, златната е в...
По-бързо, Иви. - Търпението е добродетел.
Точно сега не е. Отивам да паля колата.
Открих. Златната книга е в статуята на Хорус.
На ви сега, учени от Бембридж!
Имотеп... Имотеп... Имотеп...
По-бързо!
Включи на скорост. - Хайде, Иви!
Ще си го получиш, Бени, да знаеш! Чули ме, ще си го получиш!
Сякаш не съм го чувал и преди!
Дръжте се!
О'Конъл! О'Конъл!
Това е съществото. Напълно регенериран е.
"Ела с мен, принцесо моя."
"Време е да станеш моя завинаги."
"За цялата вечност", идиот такъв.
"Вземи ръката ми и ще пощадя приятелите ти."
Някакви свежи идеи? - Мисля.
Мисли бързо! Ако ме превърне в мумия, първо теб ще погна.
Не!
Недей! Трябва да ме отведе в Хамунаптра.
Тя е права. Оживей днес, бий се утре.
Пак ше се срещнем.
Това си е мое. - Благодаря.
Избийте ги всичките!
Ти обеща! Пусни ме!
Сбогом приятелю. - Ела ми, дребосъко!
Бързо долу! - Ами сестра ми?
Ще я спасим.
Сега си ти!
Бързо, подай ръка! - Върви!
Добро утро, Уинстън. Трябва да поговорим.
Какво общо има проблемът ви с базата?
Абсолютно нищо.
Опасно ли е? - Едва ли ще оцелееш.
Всички измряха, защо не и ти? - Какво се иска?
Да спасим жена в беда, да убием лошия, да спасим света.
Уинстън Хавлок на вашите заповеди.
Добре ли си?
Добре ли ти изглеждам?
Как се чувстваш?
Виждаш ли това. Не съм виждал такава вихрушка до сега.
Никога? - Никога.
Махни се от мен! Ставай!
Трябва да си търся нова служба.
О, Господи! Върнахме се.
О'Конъл.
Боже мой!
Ей, Уинстън, увеличи скоростта!
Дръжте се!
Спри! Ще ги убиеш! - Това е целта.
Ида, мъртви другари!
Хареса ми това. Номерът с пясъчната стена. Красота.
Кучи син.
Извинете...
Малко помощ би била полезна ако не ви затруднява много!
Уинстън!
Плаващи пясъци! Назад! Това са плаващи пясъци.
Продължавай да се движиш.
За гадняри като теб винаги има възмездие.
Наистина? - Да. Винаги.
Махнете първо големите камъни.
Взимайте първо горните, иначе ще се срути. Давайте.
Схванахте как се прави. Живо, живо.
Я виж ти.
Господа, погледнете това.
Какво?! - Ръката ми!
Направи нещо! - Не мърдай!
Направи нещо! Не това!
О'Конъл.
Школата "Бембридж" не пише за това.
Убийте ги...
...и събудете останалите.
Виждаш ли...? - Да.
Можеш ли повярва...? - Да.
Не можем ли поне...? - Не.
Тези пък кои са? - Жреците на Имотеп.
Добре тогава.
Ето го!
Здравей, Хорус, приятелю!
Време е да затворим вратата.
Анак-су-намун.
О'Конъл! Дожанатан!
Няма отърване от тия.
Продължавайте.
Книгата на Амон Ра.
Спасете момичето. Убийте съществото.
Какво чакате? Бягайте!
Да се махаме оттук.
Чрез твоята смърт Анак-су-намун ще живее.
А аз ще бъда неуязвим!
Книгата! Намерих я, Иви! - Книгата на Амон Ра.
Млъкни, Джонатан, и ме измъкни от тук!
Отвори книгата, Джонатан. Само така можем да го убием.
Трябва да отвориш книгата и да намериш надписа!
Не мога да я отворя. Като че е заключена.
Трябва ни ключът, Иви! - Някъде в него е.
Мумии.
Пази се! О'Конъл!
Ето го надписа.
Става все по-приятно.
Направи нещо, Джонатан. - Аз? - Можеш да ги командваш. - Шегуваш се.
Довърши надписа на корицата. Тогава ще ги контролираш.
Побързай, Джонатан!
Не разчитам последния символ. - Как изглежда?
Прилича.. на птица.. на щъркел!
Ахменофус!
О, да, ясно.
Унищожете го!
Нареждам ви да го унищожите!
Дай ми тази книга!
Сега ти ще умреш!
Иви, взех ключа!
Разсейвай го!
Няма проблем.
Бързо, Иви, бързо. - Не ми помагаш.
Сега е твой ред.
Намерих текста.
Нали каза, че това ще го убие?
Той е смъртен.
"Смъртта е едва началото."
Време да се махаме.
Изгуби книгата! Как можа?! - Идвай!
Не може ли само... - Не, Джонатан!
О'Конъл!
О'Конъл! Чакай ме! -Бързо, подай ръка!
Сбогом, Бени.
Махай се.
Много ти благодарим.
Спечелихте уважението и благодарността ми и народа ми.
О, нищо особено. - Нека Аллах винаги да ви се усмихва.
И на теб.
Винаги на твоите услуги. - Да се пазиш.
Просто ни заряза тук.
Е, предполагам, че ще се приберем в къщи с празни ръце. Отново.
Не бих казал.
О, моля ти се.
А ти, мила? Ще дадеш ли една целувчица?