Трябва да вървя.
Може би ще отида...
.. в клиниката...
.. да се прегледам.
За да не лепнеш нещо.
Христос не умря само заради вашите грехове.
Той умира за вас и в този миг ще го чуете ако имате уши..
Да, браво пуснахме Чарли.
Един момент. Да...
Има тук едно момче, от квартала е...
О, колко мило.
Тръгвай... Кой те научи на това? Мама?
В делегирането в истината Делегирането ще ни даде ключа.
Разумно е. Няма смисъл всеки да се натиска
да излиза под светлината на прожекторите.
Всичко е преходно и успехът, и парите, и славата.
Бях там, видях всичко, от Христос до Пол...
- Най-после Том Том!
- Том Том закъсня. - Няма вече Том Том.
Край с Просяшкия слуга. Край с всичко. Аз съм вече само Том.
По дяволите, ето че се случва вече!
- Благодаря Том Том. - Том!
Късмет, че те срещам.
Имаме резервация за обяд Гладен ли си?
- Да вървим. - Но Елоиз...
Ресторантът ще ти хареса. Умирам от глад. Мога да изям курва.
- Мадам. - Мадам.
Става. Последното напомняше пикня на прилеп. Направо наливайте
- Как се справяш с мезето? Направо...
Ям го.
Докато го почнеш, вече няма да е прясно.
В процеса на нашето сближаване, ще те заведа по любимите си места.
Може да доведеш Елоиз. Жените си падат по това.
Знам, че тя те харесва.
Дойде в стаята ти, нали?
Няма защо да се смущаваш. Дано успееш да я катурнеш.
Не задавам въпроси.
Но ти можеш да ме питаш всичко. Каквото ти хрумне.
Как беше, Мая владея положението?
- Келнер! - Келнер!
- Отнесете това.
Чарли, владеем положението...
По-късно и за това ще говорим. Ще ти разправя за Мая,
ще си водим сърдечни разговори каквито сте имали с Изи.
Нищо не си спомням.
Знам, че е трудно да изгубиш най-добрия си приятел.
Разбирам, че никой не може да го замести...
Г-н Много Специален Агент...
Не мога да бъда ваш много специален приятел.
Ти вече си мой специален пръв приятел.
Нали аз те уредих с Елоиз?
Почесвам ти гърба, ти почеши моя.
Я се отпусни сега и ми сподели...
най-приятните ти спомени.
Кажи пъровто, което ти хрумне Аз ще преценя кой го е направил.
Като телевизионно състезание Аплодисменти за Том Том Т.Бароус.
Хайде...
Какво?
Не бъди глупак.
Аз съм си глупак.
Глупак ще си, ако оставиш убиеца да се измъкне.
Не бива да го правиш Защото той може да убие и теб.
Добър опит беше... Видяхте ли го?
Не си спомням, не си спомням.
Направо наливайте! Положението е овладяно.
Чарли, дръж го под око тоя.
Добре. Мога да наклепам Елоиз.
Лесна е. Има добър мотив и лошо досие.
- Тя го е направила. - Не.
Трябва да приключа случая и да ида при годеницата си.
Абсолютно сигурно, абсолютно специално-не е тя.
Ще я прибера след обяда. Лапай вкусно изглежда.
Имаш да кажеш нещо ли?
Аз го направих.
- Шашна ме.Значи ти го направи? - Аз бях.
- Уби едничкия човек,добър с теб? - Аз бях, не Елоиз.
И сам е щял да се метне но ти го бутна.
Не вярвам. Елоиз е.
Само тя има ум за такъв план...
Майната му на Скинър!
Назад! ФБР. Добър апетит на всички.
Някой ме лъже.
И ти, и всички. Все пак знам кой е бил. Почваме друга игра малкия.
Ако си държиш очите затворени, е Елоиз.
Ако ги отвориш, Дикси е.
Отваряш дясно око, Джеронимо. Е кой е?
Диски?
Или Джеронимо?
Джеронимо.
Не! Не!
Изумяваш ме.
След всичко това ще аерстуваш индианеца за убийство,
само заради плямпането на кретена със скейборда?
Знаех, че накрая ще схванеш.
Всички му се доверяват.
Всички. Дори и аз почти.
Поне дотолкова, че ще размърда нещата.
Агент Скинър,установих самоличността на вашия изчезнал.
Истинското име на Джеронимо е Юдженио Валдес.
Откраднал картона си от психиатрията,където е лежал.
Вярва, че вожд на навахо. Три ареста за кражба на картини.
Типичен заподозрян.
Скинър.
- Мая.
- Напротив, звънях ти.
- Закъснях с един ден. Да аз...
- Да, важна си.
Мая, ти си най-важното в живота ми.
- Виж какво, в кола съм.
- Съжалявам, че смяташ така.
Такъв съм, това е.
Дай газ?
Юдженио Джеронимо Валдес арестуван си, ръцете на гърба.
Изи имаше много мисли,
и искаше да ги складира на сигурно място-в празна глава.
Да можех отново да ги пусна навън.
Как да обясня, че предадох всичките си приятели
и провалих едничкия им шанс да забогатеят, да получат нещо?
Поне не знаят, че Джеронимо е художникът.
Не подценявайте мощта на сочния-скандал.
Ще изгубим търговския си посредник без него сме пак нищо.
Тъпоглави ченгета! Дават им големи значки и големи пари,
само да тормозят хората!
Важното е шоуто да стане. Ще се обадя на моите хора.
Да се примирим прекарани сме!
Джеронимо притежава картините, а е затворен за убийство на Изи.
- Няма начин. - Винаги има начин.
Трябва да им дадем каквото искат- лесен изход.
Ако докажем, че друг е убил Изи,
Джеронимо ще е свободен.
Не е тъй лесно. Набият ли си нещо в главата, няма връщане.
Какво от това, че написах всички тия красиви песни?
Пак не ми присъждат "Грами".
А и те са сигурни, че е някой близък до Изи.
Тоест, ако не е Джеронимо значи е някой от нас?
Ако нямаме доброволец трябва да си намерим идиот като Том Том да си признае.
Не!
Не Том.
Важното е да се вярва, ако вярваме в нещо,
значи е вярно, нали така? И ако достатъчно хора появрват...
в същото това вече е реалност.
Разполагаме с нещо, на което всички искат да повярват.
Отново сме в играта, играта на реалност.
И дявол да го вземе...
.. На мен ми харесва.
Той ще се уреди, Елоиз.
Том Том ще си е добре.
Ще бъде само за кратко.
После ще го пуснат.
заради кретенската невменяемост или нещо такова.
Ще го пратят в красиво
бяло имение на зелен хълм,
на върха на скала,сред тучни поляни и с изглед към океана.
Ще яде хубава храна по три пъти на ден и...
хора в бели дрехи ще се грижат за него.
Бъдеще- един път.
Не.
Око за око, зъб за зъб.
Какво да кажа? Изглеждаше ми редната постъпка.
Формално не най-мъдрата, но исках да помогна.
Първо си кажи името.
Естествено телевизията, беше приятен плюс.
Аз съм Томас Т. Батаоу и ми викат Том Том, но вие ме наричайте Том.
Том.
Днес е...
Моля, нека ви кажа днешната дата,
Тя е...
.. 23 март...
2000... 2001.
Изи Голдкис беше моят най най-добър приятел,
затова може би малко ще се учудите като ви кажа...
като ви кажа по телевизията...
Исках да ви кажа, че...
аз го бутнах от покрива...
на хотела...
Бях само аз самичък и никой друг не беше, и имам стихотворение.
Какво имаш?
Стихотворение, Изи все ме учеше на него и искам да го кажа...
Моля.
Добре, ама бързичко.
Знаех, че ще те намеря тук при книгите.
Ти винаги си покрай книгите, и все книги и още книги.
А ти никога не четеш книги и изобщо нищо.
Какво имаш да ми казваш?
Какво искаше да ме питаш?
Може ли да ти видя катеричката?
Моля?
Защото Хектор разправяше, че имаш хубава малка катеричка.
Още ли я имаш?
Том...
Катеричките всъщност не са...
Махнах я.
Какво направи с нея?
Обръснах я.
Караш ме да се измъчвам.
Том слушай,
ако Дикси или някой от другите дойде да ти иска някаква услуга,
та да освободят Джеронимо...
ще кажеш "не" разбра ли ме?
Обичаш ли телевизия?
А сега Джийн Суифт на живо, от централната градска част.
В хотела сме,
чакаме отриването на изложбата,
ще видим още картини и ще разкрием факти, оневиняващи Юдженио Джеронимо Валдес,
който е в ареста за убийство.
Аз съм Джийн Суифт от новините на Канал 6.
- "Хотел за милион долара". - Искам да говоря с някой шеф.
Само че те всички са заети, аз също.
- Аз съм от фирмата за лимузини.
Пратете я отзад, та гостите да се качат, после заобиколете за да пристигнат от пред.
Щеше да е голяма вечер за нас и хотела.
Най-после той изглеждаше като за милион долара.
"Сърцето красавица е спяща, и обича единствената целувка на която може да устои.
"Макар отворени да са очите, вътре има спящо сърце,
"и натам към него бързай ти,
"че всички сърца хранат мечти.
"Сънуват и мечтаят само за пробуждане".
И Изи...
той бе знаял всичко това, но по пътя го бе забравил.
А аз не забравих и затова аз го бутнах от покрива.
Ето това е. Ще го излъчим в ефир след 10 минути.
Ако сте готови с отговор, ще го включим.
Извинете ме, имам пряко включване.
Това самопризнание е майтап.
Който го е нагласил е убиецът.
Успех на всички.
Ето това съм искал винаги.
Винаги ще те обичам Том.
Началник Ларсън, искам да издам заповед за арест,
на Томас Т.Бароу,
Купонът ще е фурор, та макар и изкуството да е помия.
На мен ли говориш?
Влез.
- Нося си нещо специално. - О, Том Том.
Красива е.
- Благодаря ти, Том Том. - Само Том.
- Toм. - Toм.
Елоиз, закъсняваме за тържеството.
Ти няма ли да се издокараш?
Израснал съм с хора които бихте могли да наречете...
.. . откачалки,психопати луди за връзване.
Тъй като бях единствен с ръка на гърба,
и ходех прегърбен като първобитен човек, бях главната атракция.
Да, дори сред кукувиците Можрх едновременно да свиря на цигулка и да си бърша задника.
Видях повече жестокост и отчаяние,
отколкото в сто военни филма.
Но на какво се нагледах най-вече. На самозаблуда
Хората искаха да вярват в неистини.
Не ги виня, откачени бяха.
Какво общо има това с убийството на сина ми?
Същото е.
Искате да намеря някой който е убил сина ви?
Но да е друг, а не вие. Защото от това се боите...
Страх ви е от хората да не разберат, че се е самоубил...
А в един или друг смисъл, той е направил точно това.
Имал е много крехко его.
а толкова лесно бива премазано от голямо его като вашето.
Ти не схащаш. Имаме записано самопризнание.
То не е моя фантазия.
Тази игра свърши.
и резултатите ще бъдат показани по телевизията.
- Разбра ли ме, специален агент? - Самозаблудата ви е семейна черта.
Ако ми попречите някак, ще ви прочета правата.
От това което чувам, не вярвам много в правата.
Не го приемаш, защото не ти хрумна.
Беше пред очите ти, но ти не го видя,
защото махленският идиот не пасна на теорията ти за егото.
Знаеш ли защо не вярваш? заради твоето его.
Чакайте! Нека остана за миг сама в колата с Изи.
На сватбата ни щяхме да имаме такава кола.
Сега не е моментът, Вивиан.
Не съм напускал сградата от декември 1980 г.
- По-бързо ще закъснеем.
Мръдни сестро. Сега сме семейство.
- И това е семеен бизнес. - Бизнес на сбъркано семейство.
Помните ли, разказвах ви как хората се събират в фоайето
да си дрънкат за доброто старо време и да гледат телевизия?
Изведнъж сякаш доброто старо време се бе върнало,
а телевизията оживя.
Шанс за моите приятели да са някогашните,
каквито са били преди живота им да се съсипе.
Беше като в рая.
- Ей, познавамли те? - Аз познавам ли те?
- Вижте всички тези хора. - Отде се взеха те?
Да му се не види.
Голям купон ще става.
Станал е вече и е за нас.
Полицията сне обвиненията от Юдженио Джеронимо Валдес
и ще арестува Томи Т.Бароу, известен тук като Том Том.
Канал ще ви представи пълня запис на самопризнанието му.
Джийн Суифт, новини на Канал 6.
- Toм Том го дават по телевизията.
Аз съм Томас Т. Бароу и ми викат Том Том, но вие ме наричайте Том.
Том.
Днес е...
Моля, нека ви кажа днешната дата.Тя е.
23 Март.
2000... 2001.
Изи Голдкис беше моят най най...
добър приятел... аз го обичах...
Много го обичах, затова може би...
Мако ще се учудите, като ви кажа...
Аз го бутнах от покрива.
Роклята която ще облечеш, носих на забавата преди години.
През 30-те имаше един екстрасенс
Той ми каза, че живота ми ще влезе прекрасен мъж.
и че трябва да го чакам, щял да е красив,чистичък, малко разбойник.
Но щял да ми донесе диаманти, защото ме обичал.
"и натам, към него бързай ти...
"че всички сърца хранят мечти.
"Сънуват и мечтаят... само за пробуждане."
Хубаво стихотворение, Том Том.
Изи бе знаял всичко това...
но по пътя го бе забравил. Но аз не забравих и затова...
аз го бутнах от покрива.
Джийн Суифт на живо, от мястото на събитието.
- Познавам те- Джийн от Канал 6. - Как се чустваш?
- Чудесно е, че сме тук.
- Обичаме ви всички.
Тъжно е, защото Израел бе тъй надарен...
но се радвам за творбите му.
Точно това исках да кажа с целия си вид.
Каква вечер... Какви гледки...
Знаете как се съобщават лошите неща около убийството.
Едно ще кажа: животът на Изи може и да бе скапан,
но смъртта му бе велика.
Тя сякаш съживи всички.
- Добър вечер. - Заповядайте на тържеството.
Виждал ли си тоя хлапак?
Не съм опитвала това от времето на Хърбърт Хувър.
Не, той напусна хотела.
Още вчера. Май отиде във Филаделфия.
Обадете се, ако го видите.
Добре. Почерпете се с шампанско и канабис.. канапета.
- Наведи се! Луд ли си?
- Джо, трябва да я видя. - Да видя Елоиз, моля те.
Това са рибешки яйца. Много вкусни, много скупи.
Толкова е красива. - Спокойно. Хайде тръгвай.
- Не е ли красива?
Трябва да изчезваш Не го яж така!
Елоиз!
Млъкни!
Кажи й, че я чакам при книгите.
При книгите, добре.
Скинър, ФБР. Натам господа.
Следвайте носовете си наляво.
- Г-н Голдкис.
Г-н Голдкис, какво изпитвате пред изкуството на мъртвия си син?
Чуствам се добре, прекрасно.
Вярвате ли на признанието на приятеля на сина ви?
Защо да не вярвам? Извинете ме.
Не е възможно.
Иска да те види.
- Къде е той? - Книгите. Каза нещо за книги.
Боже мой! Обикновено тя прилича на удавен плъх.
Вивиан, запознай се със секретарката ми Ронда.
Какво мислите за картините?
Винаги съм искал да прочета книга.
Но как да избереш коя?
Здравей, татко.
Това съм аз, Вивиан.
Годеницата на Изи.
Здравйте, бях приятел на сина ви.
Горе и вляво.
Чакат ме важни клиенти. Дано не се бавим.
Само секунди.
Познавате ли усещането на потъване, когато поемаш риск?
Просто следвайте инстинкта си с други думи слагате си патката на дръвника.
Тогава някой ви дава плик, и -пуф!
Всичко отива през комина.
Знам едно място.
Дами и господа,
това може да е поврат в церемонията полицията взе една от картините на Голдкис за проверка.
Експертът от Лондон, Терънс Скоупи,
е тук с полицай Чарлс Бест от лосанджелиската полиция...
Отдолу има друга картина.
Краден Шнабел. Откраднал е Шнабел и го е замазал с катран.
Какво е Шнабел?
Пак сме с Джийн Суифт.
Полицията и експертът по катрана ...
Полицията и експертът по катраните направиха откритие.
Катранът от картините на Голдкис е покривал други творби
откраднати от градски галерии.
Ще се изясни дали убийството и гражбите са свързани
когато хванат Томи Т.Бароу избягалия бавноразвиващ се.
Джийн Суифт от Канал 6.
Ето те по телевизията.
Но това...
то е много по-хубаво от телевизията.
По-хубаво е дори... от най-хубавия миг в живота ми.
- Том! - Надявам се много, че и за теб...
е хубаво и още по-хубаво, да си тук с мен?
Направо наливай.
Том...
Дикси и другите ли ти помогнаха, да се появиш по телевизията?
Да, много ми помогнаха за това.
Напускате ли ни сержант Пилчърс? Веселбата едва започва.
Наслади се на своя миг слава, танцувай туист и викай!
'защото стигнат ли те, ще видиш че нещата които правят,
ме карат да се чуствам добре.
Мога да ви разправя, за Лирой Ниман, чудесен художник.
Колкото да Шнабел, не го знам кой е.
Явно е прочут в света на изкуството.
- На колко години беше Изи? - Като Исус, към 30.
Том, те миалят че си убил най-добрия си приятел
Сега ще искат да те отведат и да ти причинят болка.
защото ти каза че си го бутнал.
Аз го бутнах.
Казваш че си го бутнал?
Казвам... Вървях напред, и оставих...
.. Изи да се отдели от покрива, а сега аз съм главният човек...
- и знам, че е мой ред да си ида. - Да, Toм, ти си главният човек.
Но сега тук е опасно за теб.
Защо не се махнем и не отидем другаде?
Чарли Шаколада на четвърта, трябва да тръгвам.
Това е много хубаво и по-добро, нашата собствена стая.
Какво да правим? Да потърсим полицията?
Не, Скинър. Да му кажем истината.
- Ти призна убийство което не си извършил.
Не разбираш ли? Ще те отведат от мен в болницата?
- Ще те загубя завинаги. - Изи...
Няма да те слушам повече.
Всичко това по телевизията не е реално.
Престани!
Помниш всичко, нали?
Сигурно помниш какво ти направи Изи.
Кого го е грижа?
Мен ме е грижа...
за теб.
Ти притежаваш себе си...
макар Изи да не мислише така и да казваше че си нищо
и дори ти стори онова.
Ето затова го оставих да се отдели от покрива
точно както той искаше.
Написал е това преди близо 200 години
за момиче от друго измерение, което го обсебвало.
Името Елоиз, му дошло като в сън.
Какво е това? Що за боклук?
А ето сега, Ед.
Не знам това откъде ми дойде.
Да намерим сигурно място за няколко дни.
Нали го знаеш онзи Джери,
живее на четвъртия етаж, и цял ден пуска соул.
Има апартамент, като този с прозорците.
Можеш да гледаш надолу и да ме виждаш.
Щом стане чисто, ще идвам долу има авариен изход.
Ти ще пазиш, и ще издадем оня твой тих звук.
Да тоя звук, и ще знам че мога да мина.
Може да заминем
за Южна Америка, да речем. Представяш ли си?
Ще е невероятно.
Там е много по-топло влажна горещина е, защото вали...
през цялото време.
Въздухът е тъй влажен...
че рибата влиза през вратата и излиза през прозореца.
И става горещо.
Много горещо.
А птиците...
.. те минават през мрежите...
.. за да умрат...
.. в спалните.
Знаех, че планът и не може да се осъществи.
Невъзможно беше.
Но бе най-милото нещо, което бях чувал.
Най-милото нещо което бях чувал.
Toм Toм, трябва да ти кажа нещо.
- Не, Изи, моля те недей. - Не скачай или няма да ти кажа?
- Разбери едно нещо за Елоиз.
Разбирам. Обичам я.
Не може, тя сама не се цени.
Може.
Направих го само заради теб? за да проумееш, че тя е нищо.
Знам, че не е нищо!
Ще ти кажа какво й направих.
Целта ми не бе да те нараня.
Облечена бе в оня глупав пуловер на райета и червен клин.
с боси мръсни крака.
Реших, че трябва да го знаеш. Лежеше като чувал с картофи.
Жалка картина.
Беше едно нищо.
Аз чуках нищото.
И тъй, вече знаете.
Странно как те врълитат нещата.
Ето, любовта например...
Любовта, която ме отведе при Елоиз...
е същата любов, която ме накара да убия най-добрия си приятел.
Същата любов-различни резултати.
Може би в бъдещето ще разтълкуват всичко това.
Изпусна шоуто.
Гледах го по телевизията.
Не е същото.
Знаете ли, винаги съм хаерсвал Скинър.
Може би защото знаех: всъщност той бе един от нас,
макар да се мъчеше да го забрави.
Жалко не се досети че аз го бях направил.
Впрочем, мисля, че моето его ме накара да го направя.
А дори не знаех че имам такова докато не срещнах Елоиз.
Тя дойде...
Точно както си го бях представял.
Ще ми се още да бях там.
Да, та както ви казвах,
след като скочих, ми хрумна:
Животът е съвършен, животът е върхът.
Той е пълен с вълшебство и красота и изненади.
Не можеш да го видиш тъй ясно, докато си там.
Аз исках само да достигна до Елоиз.
Само да достигна до нея.
И успях. Накрая го постигнах и преобърнах света наопаки,
Макар и само за миг.