ИЗГУБЕНИ И ОБЪРКАНИ
Още тогава имах лошо предчувствие.
Чувствах се като мишка,
бягаща точно в устата на котката.
И не можех да направя нищо за да спра.
От както майка ми умря от рак преди три години,
започнах да забравям как изглежда.
Когато погледнех в огледалцето й и виждах собственото си лице,
можех да си спомня нейното.
Пудрата миришеше като нея, когато целувах бузата и.
Майка ми...
тя никога нямаше да ме прати в пансион.
Довиждане.
Ще ти олекне...
несъмнено.
Не, добре съм. Наистина.
Искам да се запознаеш с един удивителен човек.
Виктория.
Виктория, ела да се запознаеш с Мери.
Само секунда.
Правилата тук не са много строги.
Повечето оставаме тук през целия сезон,
обичаме да си поръчваме пица или китайска храна.
И можеш да ме потърсиш ако ти трябват цигари или нещо друго.
Сериозно.
През нощта можем да правим всичко, наистина всичко.
Не си във форма.
Ела да тичаш с нас,
или ще получиш сърдечен удар преди да си навършила 20.
Това са тоалетните и душовете.
Как каза че се казваш?
Повечето хора ме наричат Мишленце.
Мишленце?
Татко винаги ме нарича така.
Така ли? Защо?
Моят ме нарича "Принцеса".
По-добре от Мишленце.
Стая за разхвърляни.
Сборище на повлеканите.
Нищо не мога да направя.
Все едно го правя на пук на майка ми.
Това е леглото на Поли, това е моето,
и...
това е твоето.
Съжалявам.
Хей.
Знам, че в началото е странно,
но в момента го чувствам повече като мой дом отколкото истинския ми дом.
Като изгубените момчета от "Питър Пан."
Само че ние сме Изгубените Момичета.
Изгубени и объркани.
Като привършиш тук ела да купонясваш с нас.
Искаш ли да си дръпнеш?
Уплаших ли те?
От километър ти личи че си нова.
Свежо агънце. На колко си? 13, 14?
От умните ли си? Да не си прескочила някой клас?
Аз съм Поли.
Остер.
Мери Бедфорд.
Но всички ми викат Мишленце.
Предпочитам да те наричам Празноглавка от колкото Мишленце.
Ти си в нашата стая с Тори, нали?
Да. Така каза г-жа Вон.
Явно не иска да си самотна.
Никога досега не съм била в пансион.
Сега си една от Изгубените Момичета.
Добре дошла в отбора.
Хайде,
помогни ми да "нажежа" пуншът.
Да съживим този купон.
Да се развихрим.
Здравейте момичета, може ли да се включим в чаеното ви парти?
Махайте се.
- Брат ми е толкова досаден. - Но е много сладък.
Момчета, не можете ли да четете?
Не се допускат пикльовци.
Тая пък за каква се мисли?
Сега вече наистина ми се припи чай.
Може ли пикльовците да получат малко чай, моля?
Готови ли сте да купонясвате?
Да.
Поли.
- Поли. Поли. - Какво?
Май нашата Поли "нажежи" пуншът.
Ще се правим ли че не знаем?
С удоволствие. Знам, че и на теб ти харесва.
Не на това трябва да ги учим,
нали, мис Банет?
Преди този ден,
не знаех какво имат предвид хората под израза "забавление."
Аз бях като др. Спок.
Какво е това? Забавление?
Не знам.
Тя все едно ме омагьоса,
и неприятното чувство което имах,
просто изчезна.
Хей, новата.
Какво мислиш за Вони?
Не я наричай "новата," грубо е.
Г-жа Вон, приятна е.
Някои от момичетата говорят лоши неща за нея.
Тя и Банет, спят заедно.
Поли, недей така.
Тя просто е неомъжена, а двете са много добри приятелки,
това е.
Не бъди толкова гадна. Имаш някаква мания.
На мен ми изглежда приятна.
Искам да кажа...
нормална.
Но не...
Не казвам, че не е приятна, новата,
казвам че е лесбийка.
Хвърлила е око на Тори.
Кой може да я вини? Каква красавица си.
Съжалявам.
Не бях много сигурна какво точно съм видяла.
Знам, че звучи наивно,
но в началото...
си помислих, че просто се упражняват за момчетата.
Както казва Райни Ривър,
нищо не се е променило много от 50-те насам.
Сутрин е уличнице.
Ставай от леглото, или ще ти наритаме задника.
Али, махни се от лицето ми.
Мери Б, това е сестра ми, Али. Тя е идиот.
Нали така, Али?
И целите и крака
са покрити с брадавици.
Махни си брадавичните крака от леглото ми.
Не я слушай, Мери. Краката ми са перфектни.
Разкарай си дебелите баджаци от тук.
Вън, вън.
Ако се върнеш отново...
Шибани тинейджъри.
Шибани подрастващи!
Май днес има палачинки с боровинков сироп.
О, Боже.
Мери. Лорин.
- Здравей, как си? - Здрасти.
Изглежда невероятно.
Животът си давам за палачинки с боровинков сироп.
Харесваш ли палачинки с боровинков сироп, Мишленце?
- Да. - Хей, хей, без дебелогъзи, изчезвай.
- Изчезвай. - Изчезвай.
- Махай се от тук. - Хайде.
- Напусни.
Изчезвай.
- Благодаря, г-н Сенсей. - Довиждане.
Искаме да определим минимума на квадратната...
функция.
За да го направим първо трябва да повдигнем на квадрат.
Знаем, че основната константа е...
знаем го, дами.
- Корделия. - Едно?
Едно. Да, благодаря ти.
Просто взимаме половината
от числото,
и повдигаме на квадрат скобите.
За да се получи Х=11 ...
Виктория.
- Да. - Ела. Помогни ми.
Искате да реша задачата?
Да.
Искам да решиш задачата.
Добре, ще опитам.
Какво ще е оправданието ти, Виктория?
Не ги разбирам.
Какво по-точно не разбираш?
Xиксът, искам да кажа...
От къде дойде това X? Защо...?
Какво е X?
Не разбираш какво е X?
Предполагам, че ако дърдориш по-малко,
и слушаш повече...
Дърдорене?
Считам тази дума за плесница в лицето, мис Банет.
Извинявай, Поли?
Това е дума, която използват мъжете за да ни омаловажат,
за да накарат разговорите ни да изглеждат незначителни.
Искате ли да сте част от това?
Полин Остер, няма да използваш такъв тон
в моите часове. Ясно?
Разбра ли?
Чашата преля,
до гуша ми дойде от твоето неуважение.
Какво си мислиш че правиш?
Преподава, мис Банет. Нещото, което вие трябва да правите.
- Поли. - Напусни класната ми стая!
Ще отидеш при г-жа Вон,
ще и обясниш защо не си в часа ми
и ще си понесеш последствията.
Не ме ли чу?
Не съм ли достатъчно ясна?
Приятен ден,
Еланор.
Какъв е следващия ти час?
- Литература. - Добре.
Надолу по коридора и после в дясно.
- Разбра ли? - Да.
Ще се оправиш ли?
- Да. - Чао.
Точка по въпросът. Знаеш че не си права...
и Виктория можеше да и отговори.
Разбра ли?
- Разбра ли? - Но тя не каза нищо.
- Тя не каза нищо. - Казала е каквото е искала.
- Не е така, тя просто каза... - Вината е нейна...
Няма да позволя такова поведение в училището си.
Чу ли ме?
Поли, Поли, дадох ти толкова много.
Кой иска да чуе писмото до биологичната ми майка?
Ти ли го написа?
Наистина ли ти дадоха адреса и?
Не,
но казаха, че ще го изпратят от мое име,
и ако тя е съгласна, може дори да се срещнем.
Всичко е толкова шибано...
"Скъпа истинска майко,
не се страхувай.
Няма нищо че си ме изоставила,
единственото ти дете. Напълно те разбирам.
Не се страхувай от мен.
Аз не съм страшна.
Знам, че си имала тежък живот, а аз доста добър.
С удобства, ти знаеш,
макар и лишен от топли чувства.
Предполагам, че живееш в някое мазе
около Парламента, и си продаваш задника за да преживяваш,
помислих си, че може да поддържаме връзка, може да пием по една бира някой път.
Твоя любяща дъщеря,
Полин."
"Послепис: Джанет, мащехата ми,
усмихва се безчувствено, и прегръдките и са студени."
Надявам се да отговори, Пи.
Когато остарее, аз ще се грижа за нея.
Никога ли не си я виждала?
Социалните Служби са ме прибрали от болницата.
Прегръщала ме е цял един ден.
Всяка минута.
Това е за Тори.
Никога не съм писала на Майка си. Винаги си говорим по телефона.
Може би затова никога не си казала това което мислиш.
Не мога да кажа това което мисля, Пи.
Как някога да и кажа какво мисля?
Дори и в писмо.
Например:
"Скъпа мамо, мразя те.
Поради хиляди причини.
Най-вече заради това, че ми се подиграваше заради зъбите
пред приятелите ми, когато наближи Великден.
Искаш да бъда
като твоето перфектно малко момиченце,
и като порасна да правя благотворителни балове
и да бъда незаконна съпруга на някой банкер.
Като теб.
Но истината е...
че съм пристрастена към теб.
Като към шоколад.
Винаги искам да съм около теб.
Аз съм като глупаво кученце, а ти продължаваш да ме риташ
в зъбите с думите си,
и тонът си.
И понякога...
Не знам. Понякога ми се иска да си мъртва."
Браво, Виктория.
Не мога да повярвам, че го казах.
Мащехата ми винаги говори за мен, когато съм там.
Мразя това.
Мразя нея.
Предполагам, че ревнува от близостта ми с татко.
Майката на Тори много ревнува от нея.
Направо полудява.
Защо ще ревнува от мен?
Какво?
Мери, не си написала писмото си.
Тя умря преди три години.
Съжалявам.
Няма нищо.
Просто не виждам смисъл да и пиша.
Може би може да те чуе.
- Бих и написала... - Давай.
"Скъпа мамо,
помниш ли какво ме помоли когато беше болна...
умираща?
Онази зима, през Октомври.
Запазила топлината на отминалите, дни в стаята си
миришеща на сладки, презрели ябълки.
Държах главата ти в ръце.
Дъхът ти беше бърз,
учестен.
Ти каза, "Мери,
моля те, не ме забравяй."
Работата е там,
че понякога забравям как изглеждаш.
Смела.
Наистина ли не помниш как е изглеждала?
Понякога.
Господи, това е толкова тъжно.
Смела.
Това е новото ти име.
Мери С. "С" като смела.
Мишленцето вече го няма.
Радваме се, че ти си новата ни съквартирантка, Мери.
Нали, Поли?
А ти радваш ли се, че си новата ни съквартирантка, Мери Смелата?
Хайде, кажи истината.
Извинете.
Чудех се,
бихте ли... може ли...
- Да работиш в градината? - Да.
Да, правех това всеки ден
заедно с майка ми, преди да почине.
Преди няколко години.
Съжалявам да го чуя.
Чудех се, дали не ви е необходима помощ от време на време.
Или ако не ви трябва, няма проблем.
Не, не, не, всичко е наред.
За мен ще бъде удоволствие.
За първи път от 20 години
някое момиче ми предлага помощ.
Това е като знак за началото на нова ера.
Шегувах се.
Ще питам Фей.
Искам да кажа г-жа Вон, директорката.
Сигурен съм, че ще се съгласи.
Как се казваш?
Мишленце...
това е прякор.
Прякор?
Харесва ми.
Как се пише? С "П" или "Б"?
Ти си една малка умница... нали?
Не знам.
Такава си.
Ще те очаквам... мис "Прякор."
И си вземи ръкавици.
И...?
Планира тази екскурзия до Италия цяла година.
Не мога просто да и се обадя и да и кажа,
"Съжалявам, мамо екскурзията се отменя.
Ще садя дървета на запад заедно с Поли."
Тори...
Знаеш какво искам да направя,
но не мога.
Държи се много откачено напоследък, Поли.
И не знам.
Трябва да прекарам известно време с нея.
Освен това ще бъдем заедно през есента, в "МакГил".
Ще бъдем заедно.
Ще садя по 3000 дървета на ден.
И ще спечеля златната лопата заради теб.
Сънуваше кошмари.
Ще бягаме ли по-бавно днес заради Мери Смелата?
Ще ти хареса. Толкова е готино.
Добре ли си?
Треньорът каза, че ще ти е от полза.
"Без болка, няма печалба," Мери Смелата.
Доста добре се справяш като за първи път.
- Какво ще кажеш, Поли? - Не е зле.
Мисля да пробягаме още миля и половина.
Няма начин Тори. Няма да издържим.
След 5 минути вече ще си влачим задниците.
- По дяволите! - О, Господи.
Толкова е красив.
Не го пипай, ще те ухапе.
Нямаше да го пипна.
Остави на мен, става ли?
Аз ще се погрижа за него.
Казах оставете го на мен.
Ще се срещнем по-късно. Хайде!
Намислила е нещо...
Хей.
- Ехо? - Здрасти.
Чудех се дали секси гаджета като вас
биха врътнали един масур с нас.
Благодаря, но сега тренираме.
Ти не си ли сестрата на Тим Мълдър?
Да, аз съм Тори.
- А това е Мери. - Приятно ми е да се запознаем.
Аз съм Джак Холандър.
- Това е Джон. - Здрасти.
- А този идиот е Фил. - Здрасти.
Здравейте.
И така...
ние ще тръгваме. - Хей, Тори,
брат ти няма ли да празнува Рожденият си ден скоро? В клуб Буено?
Да, така е.
Звучи добре. Ти ще бъдеш ли там?
Може би.
Трябва да вървим.
Надявам се да се видим там, Тори.
Май те харесва.
- Кой? - Знаеш кой.
Харесва циците ми. Всички само това харесват.
- Ще идеш ли? - Къде?
На рождения ден на брат ти.
И да оставя всички тези противни момчета да ме опипват?
Не благодаря. По добре да стоя вкъщи и да решавам задачи.
Чудя се къде са Поли и онази птица.
Поли.
Мили Боже!
- Това за птицата ли е? - Ако виждат прекалено много,
се побъркват.
Мислиш ли, че ще може да лети отново?
Не се притеснявай, ще се погрижа за това.
Това ще е много готино.
Ела тук.
Толкова си щура.
Майка ми обичаше да си цапа ръцете.
А аз винаги се страхувах от яйцата на червеите.
Яйцата на червеите?
Снасят ли червеите яйца?
Така мисля.
Или може би не. Не знам.
Не мисля, че снасят яйца, мисля, че...
просто излизат от земята.
Съдейки по думите ти майка ти е била интересен човек.
Харесвам жени, които нямат нищо против да си поизцапат ръцете.
Да, тя би казала,
"Не се тревожи, това е чиста мърсотия."
Беше забавна.
Всяка пролет ме будеше сутрин
и прошепваше в ухото ми,
"Първият минзухар е вече тук."
Излизахме навън по пижами с боси крака...
Цапахте си краката заедно?
Тори, обичам те.
Не знам дали не знаеха, че ги чувам,
или се преструваха, че не знаят,
но след известно време,
един вид...
не знам, примирих се.
Звуците им, шепотът им,
сенките им станаха като...
част от моите сънища.
Всичко ми изглеждаше нормално.
Утро е, мързеливи...
По дяволите.
Бедфорд, затвори вратата.
Сестра ти сънуваше кошмари.
Тя...
Викаше в съня си.
Бедфорд...
Не е така... наистина, не е това което си мислиш.
Махай се.
- Махни се от леглото ми. - Спокойно, ще го преживее.
Не познаваш Алисън. Ще се побърка.
Ще каже на мама и татко.
Е, и?
Майната му, нали сме 21ви век?
Ти не разбираш.
Ти просто не разбираш.
Заклевам се, Али, тя се е промъкнала в леглото ми.
Дори не знаех, че е там.
Промъкнала се е в леглото ти?
Мисля, че си пада по мен.
Казах и, че не съм такава.
Тори, това е отвратително.
Защо не си казала на някого?
Дори на г-жа Вон, ако трябва.
Съжалявам я, не е лесно да си осиновен.
Тори, прекалено си добра.
Ще кажеш на приятелките си нали? Ще им кажеш истината,
че не съм такава? - Разбира се.
Как изобщо се усъмних в теб.
А на мама и татко?
Няма да им кажеш нищо, нали?
Не, Тор.
Но сигурна ли си, че не си...?
Али, аз обичам момчета.
Харесва ми да съм с момчета.
Има един голям сладур от R.A.B.
Срещнахме се онзи ден, казва се Джейк.
И той много си пада по мен.
Ще излезеш ли с него?
Шегуваш ли се? Ще ходим заедно на партито на Тим в петък.
Алисън, хайде.
Не се притеснявай, Тори. Ще оправя всичко.
Как си?
Първо на първо,
всичко, което говорят са глупости, големи глупости.
Знам, че няма да обърнете внимание.
Разбира се.
Господи, дори да беше истина е нещо толкова...
ненормално.
Но не е истина.
Леля ми е обратна, но какво от това?
Да, но аз не съм...
Знам
Разстроена е.
Дай и време.
Бедфорд, днес е много черен ден.
"Като сянка
стои край променящите се брегове на света.
О, Антъни,
Антъни, Антъни."
Нейният любим умира.
Видяхте ли?
Затова се моли на слънцето
да изпепели всичкият този страх. Целият свят.
Тя се пита...
как може нищо в природата да не се променя
когато така необикновено са разбити...
Чуйте това, малко по-късно тя казва...
"Да остана ли
в този мъглив свят, който без твоето присъствие,
не означава нищо?"
Нищо.
Това ми харесва.
И малко по-късно добавя...
Короната на земята не се топи...
и няма нищо по забележимо
от стъпването на луната."
Познато ми е.
Да, о, да.
На всички се случва.
Всичко това е любов.
"Любов"
Луда,
страстна любов,
която преминава всички граници.
Затова и до днес все още говорим за нея.
Кой сред нас не е почувствал страстта?
Някой биха казали
че за любовта няма модел, не е обвързваща...
че не е социална конструкция ако щете.
Вие момичета какво мислите?
Лоурийн.
Когато татко, напусна мама заради любовницата си,
той каза, че това е любов.
Но на всички бе пределно ясно, че става дума...
само за секс.
Мисля, че любовта е секс.
Мисля, че е илюзия, като мираж в пустинята.
Виждате това, което искате да видите.
Не. Това е химикал индуциран в тялото ти,
за да те накара да искаш да правиш бебета.
Пари.
Лъжкиня. Лъжкиня.
Извадете главите от задниците си,
защото любов има.
Тя просто съществува и нищо от това, което казахте няма да я промени,
защото заради нея всички сме тук сега.
Това е най-високата точка от съществуването ни, и стигнали веднъж там,
оставаш там завинаги.
Защото ако мръднеш - падаш.
Падаш.
Да, Поли.
Може би си права.
Виж, Мери,
трябва да поговоря с теб относно Поли.
Знам, че всичко ти изглежда много странно и съжалявам,
ти си единственият човек с който мога...
Ти не познаваш родителите ми.
Те са много порядъчни и религиозни
и ако разберат никога повече няма да ми проговорят.
А аз искам те да са част от животът ми.
Няма да мога да понеса загубата им.
Обичам Поли.
Ти го знаеш.
Тя е най-добрата ми приятелка.
И вероятно единственият човек, който някога ще обичам така...
както е обичала Клеопатра...
И въпреки това я нараних...
Задушавам се при мисълта.
Все едно вече не съм сред живите.
И този живот, който трябва да водя,
мечтите на мама и татко за животът ми,
самата мисъл убива...
Самата мисъл ме убива, Мери.
Никога няма да бъда същата спрямо нея.
Не мога да бъда с нея.
Никога вече.
Всичко зависи от теб Мери.
Поли трудно ще го понесе.
Тя е много чувствителна,
и ще се нуждае от предана приятелка.
Ще се нуждае от теб повече от всеки друг.
Мислиш ли, че ще се справиш?
Защо се гримираш?
Защото така.
Защо?
Защото излизам.
Къде ще ходиш?
Навън, с един приятел.
Какъв приятел?
Просто приятел.
Просто ми е любопитно, това е.
Приятелството означава да уважаваш личният живот на другия.
Приятелки?
Да, приятелки.
Ние сме приятелки. Нали, Мери С?
Ние не сме просто приятелки.
Съжалявам, Поли.
Добре ли си?
Блясъкът в очите и.
Също като на мащехата ми.
Блясъкът, когато лъже.
Ще израснеш голям и силен,
и ще можеш да отлетиш далеч от тук.
Ще отлетиш далеч.
Ще отлетиш далеч от тук.
Ще отлетиш далеч от тук, завинаги.
Да.
Полети далеч от тук.
Преди тази нощ,
не бях изпитвала нищо от както дойдох тук.
Бях...
като дървена кукличка лишена от кръв.
Но тази нощ...
започнах да чувствам как кръвта се раздвижва из тялото ми.
Добре ли си прекара?
Не е твоя работа, Поли.
Ти ме излъга.
Казах, че ще изляза с приятел, и точно това направих.
Винаги ли чукаш приятелите си в горичката?
Личният ми живот не те интересува, Поли.
Нямаш право да ме шпионираш.
Тори, всичко което правиш ме интересува.
Ти ме интересуваш, и аз интересувам теб.
Само още веднъж да разбера, че си ме шпионирала...
Какво?
Просто не го прави.
Ще се видите ли отново?
Слушай, Поли.
Време е да го надмогнем.
Вече не е правилно.
Искам да сме просто приятелки.
Това не се е случвало.
Скъпа, моля те.
- Моля те... - Къде отиваш?
Заради Алисън ли е? Заради родителите ти?
Моля те...
Не ми причинявай това.
Какво е това, Мери?
Семена, за градината.
Семена.
Пак е по-добре от това, което мама ми прати.
Вкусът и е отвратителен.
Не искам да мислиш, че съм клюкарка...
но мислех, че трябва да знаеш,
повечето хора не говорят хубави неща за теб.
Какви неща?
Заради това, че дружиш с Поли.
Сигурно си мислят, че си като нея.
Всички знаят, че тя на практика почти изнасили сестра ми.
Тори каза, че тя се промъкнала гола в леглото и.
Поли ми е приятелка.
Няма значение какво мислят другите.
- Хей. - Хей.
Какво значение има, какво мислят другите?
Зависи от това колко ти плащат.
И колко ти плащат?
Татко ми прати няколко семена.
Чудех се дали мога да ги засадя някъде?
В пръстта обикновено става.
Да видим какво имаш.
Яйца на червеи.
Ръцете на Джейк са вълшебни.
Знае къде точно да ме пипне.
Днешните младежи са толкова непохватни.
Но той е толкова прекрасен, не е за вярване.
Той е като скулптор.
Роджър? Роджър не е скулптор.
По скоро е...
водопроводчик.
А моят свършва веднага щом влезе вътре.
На секундата.
Така е, като се занимаваш с 16 годишни.
А Джейк как е?
Джейк може да издържи цяла нощ.
Той е истински мъж.
Да тръгваме.
По-бързо. Хайде.
Хайде.
Точно така.
Ти не би се предал, нали?
Ако някоя женска скъса с теб?
Не би лежал грачейки безпомощно
Би се издигнал до най-високия клон
и би сграбчил любовта си.
Би се борил за своето.
Никога нямаше да се оставиш да лежиш безпомощен...
като момиче.
Поли?
Подай ми едно парче.
Казах, подай ми едно парче.
Кръвта ни се смеси, нали?
Кръвта на хищника?
Сега отрежи косата ми.
Защо?
Защото отивам на война.
Вече нямам нищо за губене.
Поли, това е лудост.
Хайде.
Поли? Това заради Тори ли е?
Просто ми отрежи косата.
Тя иска момче, не момиче с остригана глава.
Какво разбираш ти?
Съжалявам.
Трябва да си я върна.
Поли, чуй ме.
Тори не е лесбийка, защо просто не я забравиш?
Лесбийка?
Лесбийка? Бъзикаш ли се с мен? Мислиш, че аз съм лесбийка?
Ти си момиче, влюбено в друго момиче.
Не, аз съм Поли и обичам Тори.
Помниш ли?
А Тори... обича мен,
защото тя е моя, и аз съм нейна,
и никоя от нас не е лесбийка...
"Ще се превърна във върбова колиба пред твоите порти,
душата си ще затворя във тази къща,
ще пиша стихове за любовта осъдена
и ще ги пея дори през нощите мрачни.
Ще крещя името ти с вятъра
и разнесено от въздуха до всички уши ще достигне
Виктория."
Поли?
Защо не слезеш?
Никога не докосвай хищник.
Моля те.
Трябваше да видя, че наближава.
Видях че наближава, казах ти че наближава.
Все още наближава.
Обзалагам се, че не може да ти даде това, което мога аз.
Поли, моля те.
Поли, престани.
Обичам Джейк.
Чуй ме, защото ще го кажа само веднъж,
и никога няма да го повторя.
Никога няма да обичам някого така както обичах теб.
Никога.
Ти го знаеш,
и аз го знам.
И ще умра знаейки го.
Но това което беше, никога...
никога няма да се повтори.
Разбираш ли?
Никога,
никога,
няма да се повтори.
Хей, Мери.
Здрасти.
Какво правихте по география?
Давайте. Смейте се. Всичко е наред.
Ако ви е смешно, смейте се.
Толкова е смешно.
Знам.
Смешна съм.
Поли, достатъчно.
Престани, Поли.
Поли, моля те.
Родители ти са много обезпокоени.
Казват, че вече не им се обаждаш.
Нямам родители.
Прекарах...
така наречената "нервна криза".
Бях с няколко години по-голяма от теб.
Помогнаха ми.
Поглеждайки назад, Поли,
съм много щастлива, че го направиха.
Защото ако не бяха...
не знам, бях като...
като кола без шофьор.
"Да остана ли в този мъглив свят,
който без твоето присъствие не означава нищо?"
Хей.
Как си?
Добре.
Чувствам се доста странно всъщност.
Какво се е случило?
Познавал ли си някого, който в последствие се е променил?
Как се е променил?
Изцяло.
Както се променя всичко със идването на зимният студ.
Да.
Тревата пониква отново всяка пролет, зелена както винаги.
Предполагам че и хората също.
Някои хора никога не се връщат към това, което са били.
Да, някои хора.
- Защо ме питаш... - Трябва да вървя.
Няма да паднеш.
"Съберете се духове,
грижещи се за делата на живите,
лишете ме от женствеността ми,
и изпълнете цялото ми тяло
със най-страшната жестокост. Сгъстете кръвта ми.
Нека никога повече да не изпитвам разкаяние,
за да не могат човешките емоции
да ме отклонят от целта ми...
Елате в женските ми гърди,
вземете млякото ми, служители на смъртта,
където и да е във вашата невидима материя
вие чакате природното зло.
Елате, черни нощи,
и под покрова на адският дим,
пронизващият ми нож няма да вижда раните, които прави,
нито пък небесата ще надничат през одеалото от мрак
за да извикат "Спри, спри."
Някой знае ли за какво говори Лейди Макбет в тези редове?
Корделия?
За вампири?
Никога досега не бях чувала такава интерпретация.
Но това не я прави невалидна, Корделия.
Обоснови се.
Ами... всичката тази кръв.
Добре.
Май мислиш за обяда, Корделия?
Поли?
Изглеждаш така, сякаш ти си героинята.
Всъщност си мислех
дали героинята ще приеме света на сериозно отново.
Не ти вярвам. Видях те да слушаш.
Можеш да идеш да си го начукаш.
Поли преминава през много труден период.
Да ви предложа ли моето обяснение?
Мисля, че Лейди Макбет...
Тя иска да събуди стражите.
Да, Мери.
Да направи това, което трябва.
Само че, на момичето вътре в нея не му стиска,
и затова казва, "Превърни детето ми в жлъчен мехур"
и мисля, жлъчният мехур е отрова.
Но тогава, какво ще стане с бебето?
Бебето ще умре,
но на нея не и пука.
Не иска да се грижи за него, иска да е мъж.
Като мъж.
На мъжете не им пука.
Хареса ми това, което каза за Шекспир.
- Тази страховита реч. - Наистина ли?
Не.
Мислех си за секс, както винаги
и защо причинява толкова проблеми.
До скоро.
Чети.
На глас?
Да, чети.
"Скъпа мис Остер, след много трудности,
намерихме биологичната ви майка.
Но със съжаление ви уведомяваме,
че тя не иска да се свърже със вас, за момента."
Да продължа ли да чета?
Съжалявам, Поли.
Не, защо... тя си има живот.
Има право на шибан живот, Мишленце.
Не бива да заставате отново на пътя ми.
Търсих те навсякъде.
Съжалявам, че ви обидих пред класа.
Бях ядосана. Можете да ме накажете.
Дори два пъти.
Имам един познат, Поли,
мой приятел, наистина може да ти помогне.
- Да ми помогне за какво? - Да ти помогне да се справиш...
Мислите, че хората които се самозалъгват имат нужда от помощ?
Така ли?
Моля те да ми повярваш. Знам през какво преминаваш.
Не, не знаеш.
Любовта може да бъде...
много болезнено преживяване. Знам.
Не знаете.
Да, Поли.
Мисля, че знам.
Тя е единствената, която някога ме е обичала.
Ще умра без нея.
Хей, хлапе.
Познаваш ли Джейк Холандър от гимназията?
Да, познавам го.
Предай му това или ще ти сритам задника.
Джейк, леке такова.
Събота по пладне.
Ще е мрачно пладне за теб.
На източната поляна.
Дуел на живот и смърт за сърцето на моята кралица, Виктория.
Винаги вярна, Поли, хищникът.
Не, вечерята е в 6:00, а разходката в 5:00.
Добре. Но при условие че успея да хвана вечерята.
Не искам да съм единственото момиче, което ще яде само.
Не знам.
Пиле по Киевски, омар?
Всичко, тук е като ресторант.
Добре, ще се видим в петък, 6:00 и бъди точен.
Да, добре съм.
Просто...
Може би ще ти кажа като се видим.
Добре. Да.
Обичам те.
Чао.
Тази е откачена.
Не мисля, че е добра идея.
Постоянно тормози Тори.
Защо Тори не я отреже?
Прекалено е добра. Такава си е.
Хайде, човече, направи го заради Тори.
Направи го заради жена си.
Дуел, звучи забавно.
Винаги закъснява.
Може да е попаднал в задръстване.
Може да има голямо движение по това време на деня.
Да, сигурно.
Здравейте, мис Банет.
- Как сте? - Чудесно.
- Страхотно парти. - Благодаря.
- Как сте? - Страхотно.
Танцува ми се.
Ами да танцуваме.
Извинете ни.
Добър вечер, Виктория.
Здравей, Брус.
Добър вечер.
Брус, може ли да ти отнема партньорката?
Това е шега, нали Виктория?
Шега?
Съвсем любезно ви моля.
Може ли да танцувам с дъщеря ви, моля?
Съжалявам, но не мисля, че е уместно,
пък и не мисля, че Виктория желае...
Луда ли си?
Спомняш ли си последните танци?
Обожаваше да танцуваме на покрива, помниш ли?
Поли, моля те.
Какво?
Не усложнявай нещата.
Ти ме обичаш, Тори.
Като приятелка.
Като любовница.
Кажи го.
Влюбена съм в теб, Поли.
Кажи го, или спри да танцуваш.
Поли, моля те. Умолявам те
Тогава го кажи.
Кажи го.
Не! Говори каквото си искаш.
Поли.
Поли, хайде.
Фей.
Мери Смелата?
Да тръгваме.
Били ли сте наистина жадни?
Отваряте кутия мляко,
и изливате течността в устата си?
И то... горчи?
Това се случи вътре в мен.
Завинаги.
Никога не съм била толкова изморена.
Може да лети.
Научила си го да лети?
Той ще ни покаже пътят Мери С.
Пътят?
Мишленце, къде е баща ти?
Плачеш ли?
Плачеш като момиче?
Като някое превзето момиченце?
И аз плача, Мери С.
И аз плача, като превзето момиченце,
хленча от седмици, но времето дойде.
Време е за хищникът. С мен ли си?
Мразя баща си.
Кажи го, лесно е, Хайде!
Мразя баща си.
Мразя...
баща си.
Да, още.
Иска ми се да е мъртъв.
Мразя го.
Мразя гадния си, долен, шибан баща.
Мразя го.
"Лишете ме от женствеността ми,
и изпълнете цялото ми тяло
със най-страшната жестокост."
Хайде. Кажи го.
Кажи го на хищника.
"Лишете ме...
Лишете ме от женствеността ми. и изпълнете цялото ми тяло..."
"Сгъстете кръвта ми."
Нахрани хищника.
Не мога.
Да, можеш.
"Изпълнете цялото ми тяло,
със най-страшната жестокост."
Хайде, кажи го и нахрани звяра.
"Изпълнете цялото ми тяло,
със най-страшната жестокост."
Готова ли си Мери С?
Готова ли си мрачното пладне?
Готова съм.
Готова ли си на всичко?
Развихри се.
Хайде.
Тя е готова.
Какво по дяволите е това?
Нейният домашен любимец.
- Не е домашен любимец. - О, не?
Това е убиец.
Дойдох, Поли.
Какво искаш да правим?
Искаш да се биеш с мен?
Ти и птицата ти?
Трябва да те предупредя, че съм в отбора по борба.
О, схванах.
Театрална битка.
Ще се дуелираме театрално?
Миналата година играх в пиеса на Хамлет.
Мога да се справя.
Ще ми е забавно.
Хайде, Поли.
Внимавай.
Исусе.
Залагайте, момчета.
За любовта ми.
Говориш за Тори, осъзнай се.
Тя те мрази. Прекалено е добра за да ти го каже.
Тя ме обича.
Престани с глупостите, Поли.
Тори ми е гадже.
Внимавай.
- Хайде. - Поли, внимавай.
Откажи се от нея.
Поли.
Кажи го.
Кажи: "аз се отказвам от нея"
Ходи си го начукай.
Поли, не!
Шибана кучка.
- Поли. - Наръга ме.
- Шибана кучка. - Какво правиш?
Какво правиш?
Ти си полудяла.
Моля те.
"Ще се превърна във върбова колиба пред твоите порти,
душата си ще затворя във тази къща.
Ще се потъна в тайнствата и."
Скъпа майко,
и аз почти се загубих, нали?
Но чистата любов, с която ме дари преди да умреш,
е като неизгастващ пламък.
И също като хищника,
това малко пламъче е било всичко от което се нуждая
за да виждам в тъмнината.
То ме спаси, мамо,
от тъмния и дълбок мрак.
Поли не притежаваше този пламък.
Мрака я обгърна и затова тя отлетя.
Все още я сънувам всяка нощ,
и мисля, че никога не ще я забравя.
Вече ясно си спомням лицето ти.
Всеки път, когато си мисля за теб вдигам глава и виждам лицето ти.
Лицето на майка ми.
Като пламък в небесата.