Не можете да преминете нататък!
Няма да навлезете в Гондор.
Кой си ти, че да ни забраняваш?
Леголас, дай предупредителен изстрел в мачтата.
Цели се добре, да не пропуснеш.
А, така. Предупредихме ви.
Подгответе се за абордаж.
Абордаж? От теб и коя армия?
Тази армия.
Какво е това място?
Господарят трябва да влезе вътре.
Това, че съм тук,
не значи, че ще мога.
Това е единственият път.
Или влизаш, или се връщаш.
Не мога да се върна.
Каква е тази смрад? - На орки. Идват понякога.
По-бързо.
Насам.
Смеагол?
Тук, горе.
Какво е това лепкаво нещо?
Ще видиш. Побързай.
Ще видиш.
Смеагол?
Смеагол!
Сам.
А на теб, Фродо Бегинс, давам светлината на Еарендил.
Най-скъпата ни звезда.
Светлина, когато помръкнат всички други светлини.
Засвети, Eaрендил, ти най-ярка от звездите!
Немирна малка мушица,
защо не виждам сълзица?
В паяжинка увита,
скоро ще бъдеш...
Убита!
Искаш да избягаш, нали, безценни?
Но не и този път!
Не бяхме ние!
Смеагол не би наранил господаря. Обещахме.
Трябва да ни вярваш. Беше Безценното.
Безценното ни накара.
Трябва да го унищожа, Смеагол.
Трябва да го унищожа заради двама ни.
Съжалявам, Сам.
Толкова съжалявам.
Тази задача e за теб, Фродо от Графството.
Ако ти не намериш пътя,
никой няма да го направи.
Разузнавачите докладват, че Минас Тирит е обсаден.
Долните нива са завзети. Врагът настъпва.
Времето е срещу нас.
На конете!
Събери кураж, Мери. Скоро ще се свърши.
Милейди. Вие сте прекрасна.
И смела.
Има за какво да живеете.
Много ви обичат.
Зная, че е твърде късно да обръщаш гръб сега.
Зная, че няма смисъл, само надежда.
Ако аз бях рицар от Рохан...
Достоен мъж, извършил доблестни дела, но не съм...
Аз съм хобит.
И зная, че не мога да спася Средната земя.
Само искам да помогна на приятелите си...
Фродо...
Сам...
Пипин...
Повече от всичко искам да ги видя отново.
Пригответе се за тръгване!
На конете! Ще яздим и през нощта!
Към битка!
Към портите.
Аз съм наместник на трона на Гондор.
По прах стъпвам, на прах ще се превърна.
Гондор е загубен.
Няма надежда за Хората.
Защо се мъчите, глупци?
По-добре умрете час по-скоро. Мъките да свършат.
Защото трябва да умрем.
Не ще има гроб за Денетор и Фарaмир.
Без вековен сън в балсамираната смърт.
Ще изгорим като езичните крале.
Донесете дърва и масло.
Не мърдайте.
Вие сте войници на Гондор.
Без значение какво влезе през тази врата,
вие ще останете на позиция.
Пусни го, гадна твар.
Пусни го!
Да не си го пипнало отново.
Хайде, да приключваме.
Назад!
Господин Фродо.
Не. Фродо.
Господин Фродо.
Събудете се.
Не ме оставяйте сам.
Не отивайте там, където не мога да ви последвам.
Събудете се.
Не е заспал...
Мъртъв е!
Какво е това? Изглежда Старата се е забавлявала.
Поредният убит, а? - Не.
Този приятел не е мъртъв.
Не е мъртъв? - Боднала го е с жилото.
Вкочанил се е като чироз.
После ще си го хапне.
Така обича да се храни.
С прясна кръв. Качете го в кулата.
Самознай, какъв си глупак.
Ще се събуди след няколко часа.
И ще му се иска да не се е раждал.
Рухва домът на разсъдъка му.
Той гори. Вече гори.
Не е мъртъв! Не е мъртъв!
Не...
Не е мъртъв!
Чуй сега, Перегрин, син на Паладин,
освобождавам те от услугите си.
Върви и умри както сметнеш за добре.
Залейте дървата с масло.
Движение!
Гандалф! Къде е Гандалф?
Гандалф!
Проникнаха в града. Оттеглете се на горното ниво.
Изведете жените и децата.
Отстъпление!
Влизайте в града. Убийте всеки, който ви се изпречи.
Бийте се до последния човек. Биете се за живота си.
Гандалф!
Денетор е изгубил ума си!
Ще изгори Фарамир жив!
Качвай се! Бързо!
Връщай се в Бездната!
Тук няма нищо за теб, нито за господаря ти!
Не разпознаваш ли смъртта, когато я видиш?
Ти се провали!
Светът на Хората ще падне!
Кураж, Мери. Кураж за приятелите ти.
Формирайте се, отрепки.
Отпред копията, отзад стрелците.
Еомер, заеми левият фланг.
Гамлинг, ти следвай краля в центъра.
Гримболд, ти поеми десният фланг след като преминеш стените.
Напред, не бойте се от мрака!
На крак, конници на Теоден!
Политат копия и щит се цепи!
За меча иде ден. Червен, пред изгрев!
Каквото и да стане, стой с мен. Аз ще се грижа за теб.
Напред!
Препускайте към гибел и края на света!
Смърт!
Напред, Еoрлинги!
Огън!
Накладете огън в плътта ни.
Спрете тази лудост!
Може да спечелиш битката за ден.
Но срещу силата, надигнала се от Изток
няма победа!
Не! Няма да отнемеш сина ми!
Фарaмир.
Това е краят на Денетор, син на Ектелион.
Отблъснете ги към реката.
Да спасим града.
Формирайте линията!
Формирайте линията.
Тръгвайте!
Хвани юздите. Наляво.
Наляво!
Целете се в главата.
Свалете го!
Мери!
Не мислех, че ще свърши така.
Да свърши?
Пътуването не свършва тук.
Смъртта е просто друг път.
Път, по който винаги поемаме.
Сивото наметало се отдръпва
и грейва сребърно огледало.
И тогава ще го видиш.
Кое, Гандалф?
Кое ще видя?
Бели брегове,
а зад тях...
далечната зелена земя, обляна в слънчеви лъчи.
Не звучи толкова зле.
Така е.
Елате към мен!
Пирувай с плътта му.
Ще те убия, ако го докоснеш.
Не заставай на пътя на Назгул и плячката му.
Закъснявате, пиратски отрепки.
Имаме работа тук.
Хайде, морски плъхове. Слизайте.
Има достатъчно и за двама ни. Нека по-доброто джудже спечели.
Глупец! Никой мъж не може да ме убие!
Умри... сега!
Аз не съм мъж.
15, 16. - 17.
Мери!
Леголас!
33, 34...
И все пак се брои за един!
Хайде! Елате ми!
Познато ми е лицето ти.
Еовин.
Погледът ми помътнява.
Не.
Ще те спася.
Вече го направи.
Еовин...
Тялото ми е натрошено.
Остави ме.
Ще отида при предците си.
Сред техните могъщи редици...
няма да чувствам срам.
Еовин.
Освободи ни.
Лоша идея.
Много са полезни тия момчета, въпреки че са мъртви.
Ти ни даде дума.
Клетвата ви е изпълнена.
Вървете.
Почивайте в мир.
Мери.
Мери!
Мери, аз съм.
Пипин.
Знаех си, че ще ме намериш.
Ще ме напуснеш ли пак?
Не, Мери.
Ще се грижа за теб.
Долу лапите!
Бляскавата ризница е за мен!
Това отива при Окото, както всичко останало.
Не приемам заповеди от вонящи Моргулски плъхове.
Ако я пипнеш, ще те изкормя!
Отрепката искаше да ме намуши! Убийте го!
Това е за Фродо!
Това е за Графството!
А това е за Старика ми!
Престани да хленчиш, плъх такъв!
Ще те посека като прасе на заколение.
Не и ако аз пръв го направя! - Сам!
Толкова съжалявам, Сам.
Да се махаме оттук. - Вече е късно.
Всичко приключи. Взели са го.
Сам, взели са пръстена.
Ще ме прощавате, но не са.
Мислех, че съм ви загубил, затова го взех.
Само да го пазя.
Дай ми го.
Дай ми пръстена, Сам.
Сам!
Дай ми пръстена.
Трябва да разбереш.
Пръстенът е мой товар.
Той би те унищожил, Сам.
Да тръгваме, господин Фродо.
Да ви намерим дрехи.
Не можете да се разхождате в Мордор така гол.
Успяхме, господин Фродо.
Донесохме го в Мордор.
Толкова са много.
Никога не ще минем незабелязано.
Това е той. Окото.
Трябва да отидем, господин Фродо.
Няма друг начин.
Хайде. Да се спуснем по хълма.
Фродо премина кръгозора ми.
Мракът става все по-дълбок.
Ако Саурон си е върнал пръстена, щяхме да разберем.
Вече е въпрос на време.
Претърпял е поражение, да, но...
Зад вратите на Мордор врагът ни се готви отново.
Нека си стоят там и да гният.
Какво ни интересува нас?
Защото сега 10,000 орки
стоят между Фродо и Съдбовният Връх.
Изпратих го към смъртта му.
Не. Все още има надежда за Фродо.
Има нужда от време и безопасен път през Горгорот.
Можем да му дадем това. - Как?
Да предизвикаме армията на Саурон.
Така ще изпразним полетата.
Събираме колкото хора можем и отиваме пред черната порта.
Не можем да постигнем победа със сила.
Не за нас, но можем да дадем шанс на Фродо,
ако държим окото на Саурон съсредоточено върху нас...
и сляпо за всичко останало.
Диверсия.
Сигурна смърт, няма шанс за победа...
Какво чакаме още?
Саурон ще очаква капан.
Няма да се хване.
Аз мисля, че ще го направи.
Дълго ти ме преследва.
Сега ти се откривам.
Стига вече.
Съзри меча на Елендил!
Градът е потънал в тишина.
Топлина не е останала в слънчевите лъчи.
Толкова е студено.
Това е само хлад преди първия пролетен дъжд.
Не вярвам, че този мрак ще ни обвие.
Вижте! Орките се изтеглят.
Видяхте ли, господин Фродо? Най-после извадихме късмет.
Хайде, отрепки! По-бързо!
Хайде, червеи!
Вие, двамата! Влизайте в редиците!
Към портата, плужеци такива! Мърдайте!
Сега знаете накъде да вървите!
Колона, спри!
Проверка!
Сам, помогни ми!
Изправете се, г-н Фродо! Станете!
Толкова е тежка.
О, не!
Какво да правим? Какво?
Удари ме! - Какво?
Удари ме, Сам. Започвай!
Не ме блъскай, жалка гнидо!
Престанете! Стига!
Ей, ще ти изкормя червата, ако не си затвориш устата!
Сега!
Минавайте, боклуци!
Стройте се веднага!
Не мога повече. Съжалявам, Сам.
Толкова е тежко.
Толкова тежко...
Отиваме натам. Направо, колкото можем.
Няма смисъл вече да носим товар, който само ни пречи.
Господин Фродо!
Вижте!
Има светлина. Прекрасна, там горе.
Която никоя сянка няма да закрие.