ВЛАСТЕЛИНЪТ НА ПРЪСТЕНИТЕ
Смеагол, хванах една.
Хванах риба, Смеагол. - Извади я.
Деагол?
Деагол.
Деагол, любими, дай ми това.
Защо?
Защото...
днес имам рожден ден и го искам.
Безценното ми.
Те ни проклеха.
"Убиец" ни нарекоха.
Проклеха ни и ни пропъдиха.
Ам-гъл... Ам-гъл...
Затова плакахме, Безценни.
Плакахме толкова самотни.
В студена рекичка...
ще си хванем рибка сладка, вкусна.
Забравихме вкусът на хляба,
звукът на дърветата,
мекотата на вятъра.
Забравихме дори името си.
Безценното ми.
Ставайте.
Ставайте, сънливци.
Трябва да вървим. Да, да побързаме.
Вие не дремнахте ли, господин Фродо?
Аз пък съм се успал.
Станало е късно.
Не, не е. Пладне е вече,
но денят се смрачава.
Хайде.
Трябва да тръгваме. Няма време.
Не и преди господин Фродо да хапне.
Няма време за губене, глупако.
Вземете.
Ами ти? - Аз не съм гладен.
Не ми харесва този лембас. - Сам...
Добре. Не ни остана много.
Трябва да пестим, там навън.
Ще имате нужда, господин Фродо.
Разделих го на дажби. Дано ни стигне.
За какво?
За пътуването към дома.
След мен, хобити.
Близо сме вече. Много близо до Мордор.
Не е безопасно тук. Побързайте.
ЗАВРЪЩАНЕТО НА КРАЛЯ
Добър е.
Определено е от Графството.
Дългодолски пушилист.
Чувствам се сякаш...
отново сме в "Зеленият дракон".
С халба бира в ръка...
Отпуснал крака на пейката след тежък работен ден.
Само дето...
ти никога не си имал тежък работен ден.
Добре дошли, господари мои, в Исенгард.
Ах вие, негодници... Кръшкачи с рошави крака и тикви!
Пирувате и пушите.
Седим и празнуваме победата,
наслаждавайки се на малкото останали ни удобства.
Пушената сланинка е особено добра.
Пушена сланинка, а?
Хобити.
Под заповед на Дървобрад сме,
който пое управата на Исенгард.
Млади господарю Гандалф,
радвам се, че дойде.
С дърво и вода, с греда и камък мога да се справя,
но тук имаме работа с магьосник, затворен в кулата си.
Покажи се.
Внимавайте!
Дори победен, Саруман е опасен.
Тогава да му отрежем главата и да приключваме!
Не!
Нужен ни е жив.
Трябва да го накараме да проговори.
Ти си водил много битки и повалил много мъже, кралю Теоден.
А след това си възцарявал мир.
Нима няма да се посъветваш с мен както някога, стари приятелю?
Нима не ще можем да се помирим, аз и ти?
Ще се помирим.
Ще се помирим, когато си платиш за опожаряването на Западния предел.
И за децата, що лежат мъртви там!
Ще има мир,
когато телата на войните, що лежат пред Рогоскал,
бъдат отмъстени!
Когато ти виснеш на въжето за забава на твоите гарвани.
Тогава ще се помирим!
Въжета и гарвани... Изкуфяло старче!
А ти какво ще искаш, Гандалф Сиви?
Нека позная. Ключът на Ортанк?
Или от самия Барад-дур, в едно с короните на седемте крале
и жезлите на Петимата мъдреци!
Твоята измяна отне вече достатъчно животи.
И още хиляди са изложени на същото.
Но ти можеш да ги спасиш, Саруман.
Ти бе дълбоко под влиянието на врага.
Значи си дошъл да разузнаеш?
Имам нещо за теб.
Нещо трови сърцето на Средната земя.
Нещо, което ти си пропуснал да видиш.
Но Великото око го е видяло.
Дори сега, то набира мощ.
Ще атакува скоро.
И късна ще е смъртта ви.
Но ти го знаеш, нали, Гандалф?
Не си мислел на сериозно, че този скиталец
ще седне на Гондорския трон!
Този изгнаник, изпълзял от сенките
никога не ще бъде крал!
Гандалф не се свени да пожертва най-близките до себе си.
Онези, за които твърди, че са му скъпи.
Кажи ми, какви сладки думи изрече на полуръста,
преди да го изпратиш към съдбата му?
По път, който води единствено към гибел.
Чух достатъчно!
Застреляй го! Пронижи зловонната му уста!
Не!
Слез долу, Саруман.
И животът ти ще бъде пощаден.
Спести ми жалостта и милостинята си!
Нямам нужда от тях!
Саруман...
Жезълът ти е счупен.
Грима, недей го следва.
Не винаги си бил такъв. Някога ти бе конник от Рохан.
Воин от Рохан...
А какво е Рохан?
Порутена плевня, където разбойници пиянстват
и се валят с кучетата по пода.
Победата при Шлемово усое не е твоя...
Теоден Коневладетелю!
Ти си едно недоносче на велики родители.
Грима...
Ела.
Освободи се от него.
Да се освободи?! Никога няма да е свободен.
Не.
Кротувай, псе!
Саруман!
Ти бе дълбоко под покрова на врага.
Кажи ни какво знаеш.
Изтегли войската си...
И аз ще ти кажа къде ще бъде решена съдбата ви.
Няма да бъда пленник!
Пратете вест на всички наши съюзници.
До всяко свободно кътче на Средната земя.
Врагът напредва срещу нас. Трябва да узнаем къде ще атакува.
Покварата на Саруман...
ще бъде отмита.
Дърветата ще заживеят отново тук.
Млади фиданки... диви дървета.
Пипин.
Да му се не види!
Перегрин Тук.
Това аз ще го взема, момко.
Побързай.
Тази вечер ще почетем тези,
които проляха кръвта си за да защитят тази страна.
Да пием за славната смърт.
Без преструвки, без оливане.
И без отказване.
Значи това е надпиване?
Последният, останал на крака, печели.
Весту Арагорн, хал.
Радвам се за теб. Той е почтен човек.
И двамата сте такива.
Не Теоден от Рохан поведе хората към победата.
Не ми обръщай внимание.
Ти си млада и тази вечер е твоя.
Джуджето ще се въргаля в постелята
с малките, дългобради женички.
Усещам нещо.
Лек гъдел по върховете на пръстите.
Мисля, че ми действа вече.
Нали ви казвах...
Няма да издържи на пиене...
Играта свърши.
Ни на длъж, ни на шир, даже и на важен пир,
няма бира по-добра, няма бира по-добра,
от тази у дома.
Ни в халба, ни в шише, по-вкусно няма питие.
И запомни сега едно, че истинското пиво по закон...
Пипин!
И запомни сега едно, че истинското пиво по закон
се пие само в "Зеления дракон"!
Някакви новини от Фродо?
Ни вест, ни кост. Нищо.
Имаме време.
С всеки изминал ден той се доближава до Мордор.
Сигурни ли сме в това?
Какво ти казва сърцето?
Че Фродо е жив.
Да.
Да, жив е.
Рисковано е. Крадци...
Те ни го отнеха. Убий ги.
Убий ги и двамата.
Не! - Тихо!
Не искаш да ги събудиш, нали?
Но те знаят. Знаят.
Подозират ни.
Какво виждам, любими?
Да не би Смеагол да е разколебан?
Не. Не съм. Никога.
Смеагол мрази лошите хобити.
Смеагол иска да ги види...
мъртви.
Така и ще стане.
Смеагол го е правил веднъж. Ще се справи отново.
Наше е... наше!
Трябва да си върнем Безценното.
Търпение. Търпение, любими.
Първо трябва да ги заведем при Нея.
Ще ги заведем по стълбите...
Да. По стълбите и после?
Изкачват се по склона...
и ето ги в пещерата.
Влязат ли там,
излизане няма.
Тя винаги е гладна.
Винаги има нужда...
да се храни.
Яде само мършави орки.
А те не са много вкусни, нали, безценни?
Не. Изобщо не са.
Обича свежо месо.
Хобитско месо. Щом изхвърли кокалите
и дрехите, тогава ще го намерим.
И ще го вземем за мен!
За нас. - Да, за нас.
Безценното ще бъде наше,
щом хобитите са мъртви.
Малък предател!
Господарю! - Не! Остави го на мира!
Чух го с ушите си. Иска да ни убие.
Никога! Смеагол не би наранил дори муха.
Този дебел хобит мрази Смеагол
и казва лъжи на Господаря.
Нещастен лилипут!
Сам!
Без него сме загубени. - Не ми пука!
Няма да стоя и да чакам да ни убие. - Няма да го отпратя.
Не го виждаш, нали? Той е проклет.
Не можем да се справим сами. Не и без водач.
Искам да си с мен.
Аз съм с вас, господин Фродо.
Знам, Сам, знам.
Довери ми се. Ела, Смеагол.
Кое време е?
Още не се е зазорило.
Сънувах, че видях огромна вълна.
Настъпваща по земите и през хълмовете.
Аз стоях пред нея.
Възправи се като мрачна бездна пред краката ми.
Светлина грейна зад мен, но не можех да помръдна.
Можех само да стоя и чакам.
Нощта променя мислите.
Спи, Еовин. Спи.
Звездите бледнеят.
Нещо се надига от изток.
Неспяща злоба.
Окото на врага се раздвижи.
Какво правиш?
Пипин.
Пипин, полудя ли?
Само искам да го погледна.
Само още веднъж. - Върни го.
Пипин.
Недей.
Пипин.
Тук е.
Виждам те.
Пипин.
Помощ! Гандалф!
Помогнете му.
Глупако Тук!
Погледни ме.
Гандалф, прости ми.
Погледни ме. Какво видя?
Дърво.
Имаше бяло дърво в каменен двор.
Беше мъртво.
Града гореше. - Минас Тирит.
Това ли видя?
Видях...
Видях него.
Чувах гласът му в главата си.
Какво ти каза? Говори!
Попита ме как се казвам, но не му отговорих.
Заболя ме!
Какво му каза за Фродо и пръстена?
Няма лъжа в очите на Пипин.
Глупавичък е,
но е честен глупак.
Нищо не е казал на Саурон за Фродо и пръстена.
За щастие, благодарение на тази случка,
Пипин е видял в Палантира планът на врага.
Саурон се готви да нападне Минас Тирит.
След поражението му при Шлемово Усое,
врагът е разбрал, че наследникът на Елендил е жив
и хората не са толкова слаби, колкото си мисли.
Имат куража и силата да го предизвикат.
Саурон се страхува от това.
Не би допуснал хората от Средната Земя да се обединят.
Ще изравни Минас Тирит със земята,
преди да види крал да седне на трона на Хората.
Ако Сигналните клади на Гондор загорят,
Рохан трябва да е готов за война.
Кажи ми...
защо да помагам на тези,
които не помогнаха нас?
Какво дължим на Гондор?
Аз ще отида.
Не! - Трябва да са предупредени.
Ще бъдат.
Ще отидеш до Минас Тирит по друг път.
Следвай реката и търси черните кораби.
Разбери едно.
Ще се случат неща, които са необратими.
Аз ще отида в Минас Тирит.
Но няма да съм сам.
От всички любопитни хобити, ти Перегрин Тук, си най-лошият.
По-бързо.
Къде отиваме? - Защо погледна?
Защо винаги си пъхаш носа навсякъде?
Не мога да се спра. - Никога не можеш.
Съжалявам.
Няма да се повтори.
Ти май не разбираш.
Врагът мисли, че пръстена е у теб и ще те търси, Пип.
Трябва да те измъкнат оттук.
И ти ще дойдеш с мен?
Мери? - Хайде.
Колко далеч е Минас Тирит?
Три дни езда през владенията на Назгулите.
Моли се да не срещнем някой.
Ето. Нещо за из път.
Последният ти Дългодолски лист?
Запазих го за теб.
Много пушиш, Пипин.
Но ние скоро ще се видим.
Нали? - Не зная.
Не зная какво ще се случи.
Хайде, Сенкогрив. Покажи бързината си.
Мери.
Винаги ме е следвал.
Където и да ида.
Още от малки деца.
Винаги го забърквах в неприятности.
Но всякога бях до него за да го измъкна.
А сега го няма.
Като Фродо.
И Сам.
Едно нещо научих за хобитите.
Те са най-храбрите малки същества.
Той е от безразсъдно смел. Нали е Тук.
Водете я през сигурни пътеки.
Корабите отпътуват от Сивите заливи.
Ще я преведат през морето.
Последното пътуване на Арвен Ундомиел.
Тук няма нищо за теб.
Само смърт.
Лейди Арвен.
Не бива да се бавим.
Милейди.
Кажи ми какво видя? - Арвен.
Притежаваш дарбата да виждаш бъдещето.
Какво видя?
Надникнах в бъдещето ти и видях смърт.
Но си видял и живот.
Видял си дете. Видял си сина ми.
Това бъдеще почти е изчезнало.
Но не е изгубено.
Нищо не е сигурно.
Някои неща са сигурни.
Ако го оставя сега, ще съжалявам завинаги.
Време е.
Ще лумне пак пламък изгаснал,
над сянката - лъч засиял,
строшеният меч ще зарасне,
сваленият пак ще е крал.
Изкови отново меча.
Татко.
Ръцете ти са студени.
Животворните сили на Елдар те напускат.
Това беше моят избор.
Татко, въпреки волята ти,
вече няма кораб, който да стопли ръцете ми.
Току-що преминахме границата на Гондор.
Минас Тирит.
Град на крале.
Това е дървото. Гандалф!
Да. Бялото дърво на Гондор. Дървото на кралете.
Лорд Денетор обаче не е крал,
наместник е, пазител на трона.
Лорд Денетор е баща на Боримир.
Неразумно е да прекрачваме прага му с новината,
че любимият му син е мъртъв.
Не споменавай за Фродо, нито за пръстена.
За Арагорн изобщо.
Всъщност, по-добре не говори, Перегрин Тук.
Привет на теб, Денетор, син на Ектелион.
Владетел и Наместник на Гондор.
Дойдох да донеса съвет и вест в този мрачен час.
Надявам се, че си дошъл да ми обясниш това.
Може би си дошъл, за да ми обясниш
защо синът ми е мъртъв.
Боромир умря, за да ни спаси. Мен и спътниците ми.
Да ни защити от безброй врагове. - Пипин.
Каквото ми е по силите, предлагам го в отплата.
В отплата за смъртта му.
Тогава това е първата ми заповед.
Кажи ми как ти се измъкна, а моя син не успя?
Най-могъщ сред мъжете бе той.
И най-могъщият би паднал от една стрела.
А Боромир бе пронизан от много.
Ставай.
Господарю,
ще дойде времето да оплачем Боримир,
но не е сега.
Задава се война.
Врагът е на прага ти вече.
Все още си пазителят на този град.
Къде е армията на Гондор?
Все още имаш приятели. Няма да си сам в тази борба.
Прати сигнал на Теоден, крал на Рохан.
Запали Сигналните клади.
Мислиш, че си мъдър, Митрандир?
Твоята надежда е просто невежество.
Та нима си мислил за слепи очите на Бялата кула?
Видял съм повече, отколкото знаеш ти.
С лявата ръка ще ме използваш като щит против Мордор,
а с дясната ще ме свалиш от трона.
Знам кой язди редом до Теоден Рохански.
О, да.
До ушите ми стигна вестта за този Арагорн,
син на Араторн и още сега ти казвам:
Не ще се преклоня пред Скиталец от Севера,
потомък на парцалив род,
отдавна изгубил величие и достойнство.
Нямаш право да отричаш завръщането на краля,
наместнико.
Трона на Гондор е мой! И никому друг.
Ела.
Поболял се е от нездраво славолюбие.
Дори тъгата си за наметало ползва.
Хиляди години градът е устоял.
Сега ще падне заради един безумец.
А Дървото на Кралете никога не ще разцъфне.
Защо все още го пазят? - Пазят го, защото таят надежда.
Надежда, че ще разцъфне, щом един ден Кралят се завърне.
И градът ще възвърне прежния си блясък.
От пепелта ще се въздигне.
Старото пророчество от Запада бе забравено.
Кралските гробници са по-уютни от домовете тук.
А имената на предците им са по-скъпи от синовете.
Бездетни господари линеят в древни зали
или във високи кули, питайки за отговорите звездите.
Така народът на Гондор крее.
Родът на Кралете е изсъхнал.
И Бялото дърво със него.
Тронът на Гондор е оставен в ръцете на непочтен и слаб човек.
Мордор...
Да. Там е той.
Този град винаги е вехнел в неговата сянка.
Буря наближава.
Това не са облаци от този свят.
Дело на Саурон са. Той бълва кълба от дим.
Орките от Мордор не знаят що е дневна светлина.
Затуй закрива слънцето, та да улесни похода им към войната.
Щом сянката на Мордор ни достигне...
ще се започне.
Е, Минас Тирит...
Много впечатляващо.
Е, накъде тръгваме сега? - Твърде късно е, Перегрин.
Не ще напуснем този град.
Помощ трябва да ни дойде.
Трябва да е време за чай вече.
Поне в приятните места е тъй.
Не сме на приятно място.
Г-н Фродо?
Какво има?
Просто чувство.
Не мисля, че ще се завърна.
Разбира се, че ще се върнете.
Това са просто печални мисли.
Ще идем дотам и обратно.
Също като г-н Билбо.
Ще видите.
Мисля, че тези земи някога са били на Гондор.
Много отдавна.
Когато е имало крал.
Г-н Фродо! Вижте!
Кралят отново има корона.
Хайде, хобити. Не трябва да спираме, оттук.
Предполагам, че това е само церемониална вещ.
Не очаква да се бия.
Нали?
Една от задачите на слугата,
е да прави каквото му наредят, Перегрин Тук.
"Пазителят на Цитаделата".
Вече няма звезди.
Време ли е вече?
Да.
Толкова е тихо.
Затишието преди бурята.
Не искам да се бия,
но да стоя на ръба и да не мога да избягам е по-лошо.
Има ли някаква надежда за Фродо и Сам?
Никога не е имало голяма надежда.
Просто надеждата на един глупак.
Врагът ни е готов.
Силите му са събрани.
Не само орки, но и хора.
Легиони Харадрими от Юга.
Кораби от Умбap по море.
Всички ще се отзоват на Мордор.
Това ще бъде краят на Гондор, и той го знае.
Тук ударът ще бъде най-силен.
Ако превземат реката и Осгилиат падне,
последната защита на града ще изчезне.
Но си имаме Бял Магьосник,
който струва повече от тях.
Гандалф.
Саурон ще пусне най-опасния си слуга.
Той ще поведе армиите му във войната.
За него казват,
че никой простосмъртен мъж не може да го убие.
Кралят-магьосник на Ангмар.
Ти си го срещал и преди.
Промуши Фродо при Aмон Сул.
Повелителят на Назгулите.
Най-опасният от деветте.
Минас Моргул е бърлогата му.
Мъртвият град.
Ужасно място.
Пълно с врагове.
Бързо. Ще ни видят.
Винаги гледат.
Ела насам. Виж.
Открихме го.
Пътят към Мордор.
Тайната стълба.
Катерете се.
Не, г-н Фродо! - Не натам!
Викат ме.
Усещам острието му.
Времето настъпи.
Най-великата битка на времето ни.
Побързайте, хобити. Трябва да се катерим.
Дъската е подредена.
Фигурите се раздвижиха.
Нагоре, нагоре по стълбата вървим.
И после в пещерата...
Какво има в пещерата?
Я ме чуй! И слушай добре.
Ако нещо му се случи, лично с мен ще се разправяш.
Само да си смръкнал, или косъм да видя по гърба си,
край.
Край с лигавата гадина.
Свършено е с теб.
Разбра ли? Наблюдавам те.
За какво говорехте?
Нищо. Просто се изяснявахме.
Бързо, Перегрин Тук, имам задача за теб.
Възможност да докажеш на какво си способен.
Не ме разочаровай.
Доста спокойно е отвъд реката.
Орките са се спотаили.
Гарнизонът им се е изнесъл.
Изпратихме разузнавачи на север.
Ако орките атакуват оттам, ще сме предупредени.
Тихо.
Убий го!
Не атакуват от север.
Бързо към реката.
По-бързо.
Вадете мечовете!
Амон Дин...
Кладите, кладите на Амон Дин! Запалени са!
Свещицата надежда пламна.
Сигналните клади на Минас Тирит горят!
Гондор моли за помощ.
И Рохан ще се отзове.
Приготви Рохиримите.
Съберете армията, всички налични мъже.
Имаш два дни.
На третия тръгваме към Гондор.
На война!
Гамлинг, обиколи владенията
и събери всеки здрав мъж.
С нас ли идваш? - Само заради компанията.
Традиция е жените да придружават мъжете.
Хората намериха капитана си.
Ще те следват в бой, дори до смърт.
Ти ни даде надежда.
Извинете ме.
Аз имам меч. Моля, приемете го.
Предлагам своите услуги, кралю Теоден.