През средновековието един спорт процъфтявал. Той бил обичан от бедни и богати.
Но само знатни рицари участвали. Това били рицарските турнири.
За един от тези рицари, бивш шампион на графството, това беше края.
Но за един от селяните му, оръженосецът Уилямс, беше само началото.
Трябва ли да му помагаме?
Трябва да е на арената след две минути. Две минути или отпада.
Заеми ми тези.
Дясна. Лява.
- Мъртъв. - А?
Tри на нула пики след два двубоя.
Докато сър Ектор не падне от коня си, не сме победени.
Той е мъртъв.
- Тоест? - Искрата на живота му е покрита с лайна.
Духът му е мъртъв, но вонята му остава.
- Това отговаря ли на въпроса ти? - Не, не, не.
Не, той спи. Събуди го.
На минути от победата сме! Не съм ял от три дни!
Никой от нас не е хапвал!
- Да доведем свещеник. - Не, той не е мъртъв!
Събуди се! Хайде!
Хайде!
Роланд.
Оръженосец, сър Ектор трябва незабавно да се яви, или отпада от състезанието.
Идва.
Не съм ял от три дни!
Tри дни! Какво сте ял, че воните така?!
Ако не бяхте мъртъв, щях да ви убия!
Ще яздя на негово място.
Свали му бронята. Ще яздя не негово място.
Уот, спри да го риташ! Ще яздя на негово място. Помогни ми.
Каква е титлата ти Уилям?
Уилям Тачър, отговори ми каква е титлата ти.
Не е „сър Уилям".
Не е граф или дук или крал Уилям.
Знам.
Трябва да си благородник, за да се състезаваш.
Това са подробности. Основното е храната. Искаш ли да ядеш или не?
Ако благородниците разберат, ще имаме неприятности.
Тогава се моли да не разберат.
КАТО РИЦАРИТЕ
Свали забралото.
Хайде, закъсняваме.
Резултатът е три на нула пики в полза на сър Ектор.
Лорд Филип от Арагон.
Готов ли сте?
Сър Ектор. Готов ли сте?
Готов?
Изправял съм се срещу сър Ектор много пъти.
На тренировки като негова мишена. Никога не си го поразявал.
- Не ми досаждай с подробности. - Основното. Остани на коня.
Трябват му 3 точки. Трябва да те свали от коня.
Знам как се отбелязват точки, Роланд.
Цял живот чакам този момент.
Да не мислиш, че сър Ектор се е насрал до смърт?
Задръж се на седлото. На седлото.
Задръж се на седлото!
Уилям, жив ли си?
- Спечелихме! Спечелихме! - Чуваш ли ме?
Слез от мен! Уилям, чуваш ли ме?
Спечелихме!
Диша. Диша!
Сър Eктор.
Сър Eктор. Свалете шлема си.
Милорд, последния удар на пиката го повреди, и не мога да го сваля.
Казва, че последния удар...
Представям вашия шампион, милорд.
Двадесет.
Не, 10.
- Петнадесет. - Дадено.
Много добре. Довиждане.
Петнадесет сребърни флорина. Това не го купи.
Тези пет за Уилям.
Пет за Уот. Пет за Роланд, който се прибира у дома в Англия.
Право в кръчмата, ако питаш мен. Пирог със змиорка, пита бри,..
кейкове от вратига с ментов крем.
Можем да го направим.
Правили сме го, момче. Това в ръката ти е сребро.
Не, искам да кажа, че можем да го направим. Можем да сме шампиони.
Дайте ми монетите си.
Хайде, дайте ми монетите си.
Тази е за теб.
И една... за теб.
Така остават 13.
Тринадесет за тренировка и принадлежности.
Турнирът в Руен е след месец.
Можем да си разделим по-голяма награда.
След месец ще сме на път да станем богати и известни.
Или ще лежим в праха като сър Ектор. Уилям, искам само да си отида вкъщи.
Кейкове от вратига. Телешки кюфтенца с копър. Аз ще си взема моята петарка сега.
Чакай.
Тръгваш по погрешен път!
Даже не можеш да участваш в турнир.
Повечето е кураж да поемаш ударите. Имам кураж.
A техника? Имам един месец да я овладея.
Можеш ли да посочиш някой по-добър с меча от мен.
- Но на тренировките. - Не си от благородно потекло.
Значи ще излъжем.
Всъщност как благородниците са станали благородници?
Спечелили са го с меча си. Аз ще го направя с пика.
- С тъпо копие. - Няма значение, Уот.
Човек може да промени съдбата си. Няма да прекарам остатъка от живота си без нищо.
Tова е нищо. И мечтата ти за слава ще ни отведе там.
Ние сме селяни. Славата и богатството са недостижими.
А пълното коремче? Tази мечта може да се сбъдне.
Ако успееш да си вземеш монетите, отиваш да ядеш кейк в Англия.
Но ако не успееш, идваш с мен.
Видя ли? Парите нямат значение.
Видя ли колко съм гладен?!
- Видя, нали? - Проклетият ти стомах, Уот!
Роланд, моля те.
С 13 сребърни монети, трима мъже могат да променят съдбата си.
Бог те обича, Уилям.
Знам, знам. Никой друг не ме обича.
Нямаше късмет.
- Мисля, че се влошава. - Влошава се.
Смяна.
Слава и богатство. Слава и богатство!
Видя ли колко е опасно?
По-бързо! По-бързо! Добре, използвай краката си!
Хайде, Роланд. По-бързо! По-бързо!
Пропусна.
Направи го толкова пъти.
Явно това означава, че трябва да го направим още веднъж.
Хайде.
Хайде кончета, ди-и-и.
Хвани го.
По-бързо. Пази равновесие.
Не, по-бавно. Дръж го здраво.
Улучих го! Виж, направих го!
Всеки момент ще изплува.
- Да, по-добре е. - Хубаво.
- Мой ред е да яздя. - Не.
Не сме стигнали знака. И не мисля, че трябва.
Как ще изглежда ако господарят ми язди, а аз вървя пеша?
Не давам пукната пара! Мой ред е! Мой ред е!
Mоже пък никой не трябва да язди. Конят не е каквото беше.
Добре. Добре.
Добро утро.
Сър.
Какво правите?
Влача се.
Нали разбираш, ходя тежко? Да ходя тежко?
Да ходиш тежко, бавно, уморително...
гнетящ, нерешителен вървеж на човек, на който не му е останало нищо...
освен импулса да упорства.
Ограбиха ли ви?
Интересен въпрос. Да.
И в същото време огромно, ехтящо "Не"
По-скоро е принудителен обет за бедност.
Хубавата страна на влаченето е, че показва гордостта ти.
Гордостта, решимостта и вярата в добрия Всемогъщ Господ Бог.
Моля те, Исусе, спаси ме от неща-...
... стията ми.
Кой си?
Лилиум интерспанис.
Лилия сред тръни.
Името ми е Джефри Чоусер. Изписва се по същия начин.
Чоусер?
Джефри Чоусер, писателят?
- Кой? -"Кой? ". Писател.
Пиша с мастило и пергамент. За едно пени, ще ти напиша всичко.
Призовки, укази, декрети, постановления, документи за благородство.
Известен съм с това, че пиша стихове, ако музата ме споходи.
Сигурно си чел книгата ми, Книгата на дукесата.
Беше алегорична.
Няма да те обвиняваме. Всеки решава за себе си.
Документи за благородство ли каза?
Tочно така. Това казах.
A вие господа сте?
Аз съм сър Улрих фон Лихтенщайн от Гелдерланд.
Tова са верните ми помощници Делвс от Додингтън
и Фоулхъртс от Кру.
Аз съм Ричард Лъвското сърце. За мен е удоволствие.
Не, аз съм крал Шарлеман! Йоан Кръстител!
Добре!
Дръж си езика зад зъбите, сър, или ще го загубиш.
Виждаш, че ти вярвам,..
сър Улрих.
Благодаря.
Джеф.
Имаш ли още нещо за казване, сър Дибидюс от Гол, или можем да продължим по пътя си?
- Отивате на турнира, нали? - Щом това е пътя към Руен.
Tова трябва да се види. Ограничават участието в Руен.
Благородническото потекло трябва да се установи четири поколения назад и от двете страни на рода.
Трябва да се представят документи за благородно потекло.
Слушай, облечи ме...
обуй ме, за Бога, нахрани ме и ще имаш документите си.
Не.
- Документи за благородническо потекло. - Той ни трябва. Той ни трябва.
- Дай да говоря с него. - Бъди мил.
Мил, мил, мил.
Добре.
Предай ни, и ще те бия, докато червата ти не излязат...
и не те обърна с хастара навън.
Болка.
Много болка.
ТУРНИРЪТ В РУЕН
Представям сър Улрих, чийто дядо по майчина линия е Шилард фон Рехберг,..
син на дук Гуел от Саксония, син на Гибелинг, син на Вендиш.
- Вендиш наследяват феодалното си владение... -Това ще свърши работа, глашатай.
Шест поколения е повече от достатъчно. Покажи ми документите.
Посочи в кои дисциплини ще се състезава твоя господар.
Първо ще се срещне с "Роджър" лорд Мортимър.
Много ви благодаря.
Не мога да повярвам. Успя, Чоусер.
Благодаря ти. Мисля, че имахме късмет.
Удоволствието е мое, Уилям.
Ако нямаш нищо против, ще се навъртам наоколо.
Бъди мой глашатай. Ще получиш част от наградата.
Добре. Сега, ако нямаш нищо против ще видя един човек за едно куче.
"Когато излизах от Чипсайд"
"Да се търся късмета"
"Докато минавах през река Темза"
"През нейните изпарения"
"Тогава срещнах красива девойка"
"И тя ми каза, че се казва Нел. "
Камбана или ад се римуват с Нел.
Може ли да си поговорим?
А, да си поговорим.
Сър, моя орден е известен с мълчаливостта си.
Бих искал да те чуя, дори това да ми струва слуха.
Това е добре, защото не искам тишина в живота си.
Кажи ми името си.
- Щеше ли да настояваш, ако бях грозна? - Да!
Тоест не. Тоест...
Ти мърсиш дома на Бога!
Кажи ми името си.
И какво ще направиш с името ми, сър Хънтър?
Викай ми лисица, защото за теб съм това.
Тогава ще бъдеш лисица, докато ти намеря име, лисичке моя.
Той е хубав ловец, трябва да му се признае.
Това не ви ли шокира, дами?
Разбира се, милорд.
Разсмях се само, за да не се разплача.
Красотата е проклятие.
Моли се да остарееш бързо.
Моли се красотата ти да увехне, за да служиш по-добре на Бога.
O, моля се, милорд. Моля се затова постоянно.
Защо, Господи, си ме проклел с такова лице?
Божията воля има цел, но ние може да не я знаем.
Това е страхотно.
Сър Улрих фон Лихтенщайн...
срази "Роджър" лорд Мортимър с една пика на нула.
Спокойно, момчета. Ще помислят, че никога преди не съм чупил пика.
- Ама ти не си! - Улрих е чупил хиляди пики.
Хайде. Трябва да излизаш за двубоя с мечове.
Бронята ми е хлабава.
По дяволите. Не мога да си вдигам ръката, за да блокирам ударите.
Не можем да я оправим сега. На ред сме за двубоя с мечове.
Беше грешка да запишем два двубоя. Много съм прибързан.
- Ще се оттегля от мечовете. - В това си най-добър.
Но наградите и престижа са най-големи в двубоя с пики.
Улрих фон Лихтенщайн? Аз съм съдебния пристав Саймън.
Закъснявам за двубоя с мечовете.
Трябва да ви задържа заради глашатая ви.
Не си бил ограбен.
Имам проблем с хазарта.
Не мога да се спра.
И тези хора...
буквално ще свалят дрехите от гърба ми.
Какво ще правим?
Той ни увери, че вие, неговият господар, ще ни платите.
A вие кои сте?
Питър, смирен продавач на индулгенции...
и доставчик на религиозни реликви.
Колко дължи?
Десет златни флорина.
Ти, гнида такава!
- Болка! Болка! Обещах ти болка! - Махни го от мене!
Уот, пусни го!
Ккакво ще му направите, ако откажа?
Ние, от името Господне...
ще вземем от плътта му, за да разбере,..
че хазарта е грях.
O, хайде.
Моля те, Уил.
Моля ви, ще ми помогнете ли, сър Улрих?
Обещавам ви, че няма да съжалявате.
Нямам парите.
Освободете го...
и му върнете дрехите.
Ще получите парите.
Добре.
Ти излъга.
Да, излъгах. Аз съм писател. Давам размах на въображението!
Вижте, милорд Улрих фон Лихтенщайн, син на...
- Много късно. Обявиха го. - Добре.
Десет удара с меч. Сър Улрих да парира първи.
Удар!
Престани да му даваш да те удря!
Млъквай! Млъквай!
Два удара за сър Уолтър Лоринг!
Сър Улрих удря!
- Сега е твой ред! - Хайде!
Удар!
Аз го научих на това! Tова съм аз!
Сър Улрих надделява, пет на два!
Виж, милорд Улрих! Скалата! Твърдото място!
Като вятър от Ледерланд, той прелита!
Отиде далеч от дома си в търсене на чест и слава!
Върви в градината на необузданост!
- Ти си шампион. - На меч.
Нали затова сме тук? Хайде.
Искате ли да го докоснете? Искате ли да го докоснете?
Трябваше да запазим парите за ковач.
Не мога да ти платя сега,..
но обещавам, че ти платя, само... - Не! Пари.
- Извинявай. - Първо парите, не обещания.
Изчезвай.
Извинете, сър.
Можете да опитате отсреща.
Жена?
Просяците не могат да избират, господарю.
Благодаря.
- Извинете. - Не работя безплатно.
- Не мога да участвам със счупена броня. - Това е твой проблем, не мой.
Всяка капка пот има цена.
Прави бяха. Казаха ми, че съм луд даже да те питам.
- Кои? - Другите оръжейници.
Казаха ли, че не мога да го направя защото съм жена?
Казаха, че те бива с конете, не с оръжията.
Никой не е споменавал, че си жена.
Котешко месо! Горещо вино!
Лейди, ще спечеля този турнир за теб.
Не! Аз ще го спечеля за теб.
Позволете да представя граф Адемар,..
победител в турнира на Франция и шампион на Сен Емилиън.
Всичко това бледнее, когато се изправиш пред най-красивата жена в Християнството.
Само се преструвате ли, че с биете, граф Адемар, или водите и истински воини?
Аз съм водач на свободните общества. Армиите ми са в Южна Франция.
Джеф, това е моята дама.
- Уилям, целиш се твърде високо. - Не знам друг начин.
- Съсредоточи се. - Какво да й кажа?
Какво мислиш за турнира?
Много е безцеремонен.
И не разбирам правилата.
Tогава ще те науча.
Мач са три пики.
Една точка се дава за счупване на пика между врата и кръста.
Две точки за чупене в шлема. Това е по-трудно.
Шлемът се мести твърде бързо. Повечето удари отскачат.
И три точки се дават за сваляне на ездач на земята.
Освен това, ако свалиш ездача на земята, печелиш коня му.
Умират ли хора на този турнир?
Върховете на пиките са затъпени с коронки.
Разбира се, стават и нещастия.
Аз самият, Джоселин, никога не съм бил свалян от коня си.
Нито пък аз.
Името ви, мадам.
Още не съм го чул.
Сър Хънтър, упорствате.
Може би ангелите нямат имена. Само красиви лица.
A вие сте?
Аз съм... а...
Забравихте ли?
Или името ви е сър "А... "
Улрих фон Лихтенщайн от Ледерланд.
Вече го забравих. Каква хапка!
- Бронята ви, сър. - Какво за нея?
Колко стилно от ваша страна да носите антика. Ще сложите началото на нова мода, ако спечелите.
Дядо ми ще може да носи неговата пред хората отново.
И щит. Колко чаровно.
Някои от тези провинциални рицари се малко по-добри от селяни.
Втория син...
... на сър Уолас Пърсивал, третия граф на Уоруик.
Mилорди, милейди...
... за мен е чест да представя господаря ми...
... сър Томас Колвил.
Добър си.
Много си добър.
Mилорди...
... милейди...
... и всички тук, които не седите на възглавнички...
... днес...
... сте равни.
Защото сте еднакво благословени.
Защото имам честта...
... привилегията, не, удоволствието...
... да ви представя рицар посветен от рицари.
Рицар, който може да проследи рода си до...
... и отвъд Чарлеман.
За първи път го срещнах...
... на върха на една планина до Йерусалим...
... да се моли на Бог...
... за прошка за Сарацинската кръв...
... пролята от меча му.
След това, той ме удиви отново в Италия,...
... когато спаси сирота красавица...
... от предстоящите насилия на ужасния й чичо.
В Гърция...
... той прекара една година в мълчание...
... само, за да разбере по-добре звука на...
... шепота.
Така без повече излишно разкрасяване и шум...
... представям ви Търсачът на Мир...
... Защитника на италианската непорочност...
... Изпълнителя на Божията воля, единствения и неповторим...
... сър Улрих фон Лихтенщайн!
Благодаря! Благодаря! Ще бъда тук цялата седмица.
Това беше различно.
Време е да отпразнуваме различията си.
Само може би не публично.
Ти....
Да, добре съзнавам, че идва времето за големия пердах.
Да, да.
Имам вниманието им. Спечели сърцата им.
Много добре.
- Тя гледаше ли, Джеф. - Какво?
- Тя видя ли ме? - Да, видя те.
- Видя ли ме да поемам удара? - Да.
- Беше ли концентрирана? - Очите й се насълзиха. Просто ужасно.
Колвил има идеална техника. Не съм го виждал преди.
И аз.
Но този Лихтенщайн.
Техниката му, неразвита. Стилът, несъществуващ.
Все пак е безстрашен.
Безстрашен? Как така?
Цепката на визьора е тясна, но могат да влязат трески.
Повечето рицари вдигат брадичката си в последния момент.
Губиш противника си от поглед, но опазваш очите ти. Улрих не го прави.
Гледа целта през цялото време.
Истински ловец.
Сър Улрих...
... отказвам се.
Но никога не съм се отказвал преди.
Искам да запазя честта си непокътната.
Равенство. А Колвил е ранен.
Колвил се оттегля. Улрих продължава.
Защо Улрих не го довърши?
Прояви милост.
Tогава показва слабостта си. Tова е милостта.
Заради любовта към победата, Уилям, лягай си.
Не мога.
Любовта ми даде криле, така че трябва да летя.
Не мога да го обясня.
- Кара ме да чувствам като поет. - Може да се чувстваш като поет,..
но звучиш като идиот.
- Дори не й знаеш името. - Името?
Името й е Афродита.
Калипсо. Венера. Избери си.
Жените отслабват сърцето.
Без сърце не можеш да победиш.
- Но очите й... - Съсредоточи се.
Кейкове от вратига!
Граф Адемар изпраща вест.
Каза, че ще спечели този турнир за вас.
Той е спечелил много. Печели ги за себе си и за собствената си чест.
Нищо не е да каже, че ще ги печели за мен.
Иска пак да говори с вас.
Не иска да чуе какво му говоря.
Aдемар иска жените си тихи.
Бихте ли позволили сър Улрих да спечели турнира за вас?
Не.
А и той е единствения, който не обеща да го направи.
Сър Улрих фон Лихтенщайн.
Бих му позволила да спечели сърцето ми.
Aдемар! Aдемар! Aдемар!
О, страхотно.
Граф Адемар. Не мисля, че съм виждал да губи.
Не, но ако го победиш, ще го видиш лично.
Господарю.
Сър Улрих.
Кристияна.
- Моята лейди ви моли да носите тази кърпа. - Разбира се.
Също така каза да ви кажа, че името й е...
Джоселин.
- Довиждане. - Довиждане.
Джоселин.
Съсредоточи се.
Не мога да дишам.
Няма никакъв стил.
Като наковалня е.
- Удря като чук. Удивително. - Но не идеално. Цели се високо.
Завърти рамото си назад. Ударът му може да отиде надясно.
Но ако удари в ляво ще бъда убит.
Не съм казал, че не е рисковано.
Улрих! Улрих! Улрих!
Уилям?
Уилям, ела тук.
Ела тук.
Някой ден ще бъда рицар.
Сина на плетач? Рицар?
Можеш да се опиташ да промениш и съдбата си.
Може ли да стане, татко?
- Може ли човек да промени съдбата си? - Да, Уилям.
Ако вярва достатъчно силно, човек може да направи всичко.
Ела тук.
Не си ми от класата, Улрих.
Ще се видим отново когато си достоен.
Ще ти сритам самочувствието!
Добре, милорд! Добре.
- Ти копеле такова! - Иди и се погрижи за Улрих.
Иди се погрижи за Улрих.
Добре, милорд.
Благородна победа.
Mилейди, смятам, че това е ваше.
Победител в състезанието с пика...
... Пандолфо Малатезта.
Победител в състезанието с меч, Улрих фон Лихтенщайн.
Най-накрая, за двубоя от кон и турнирен шампион...
... Aдемар, граф на Анжу.
Aдемар! Aдемар! Aдемар!
Представям ви шампионите.
Следващия път, когато ме погледнеш, ще си по гръб на земята.
Моля. Бяхте претеглени, бяхте премерени...
и се установи, че сте губещ.
Спечели меча.
- Няма да се състезавам за него. - Най-добър си с него.
Не. Това е турнирен шампион по всичко или по нищо.
Десет флорина. Tрябва да стигнат.
Шестици и седмици тази вечер, Чоусер. Чувстваш ли се късметлия?
- Имаш ли достатъчно дрехи? - Изчезни. Свърших с теб.
Освен да настоя за отмъщението си.
Какво за Бога би могъл да ни направиш?
Ще ви изкормя във въображението си.
Всяка пъпчица, всеки недостатък в характера.
Бях гол един ден. Ти ще си гол завинаги.
Имам чувството, че пак ще се срещнем.
Ето, момиче, вземи каквото ти дължим.
Бронята, която носите, не е правена за вас, нали?
Е?
Мога да ви направя броня, която няма да усетите, че е на гърба ви.
Колко струва?
Заведи ме до Париж.
Пътуваме сами. Вземи златото и си тръгвай.
- Вземи колкото можеш за това. Да събираме багажа. - Защо тръгваме толкова скоро?
Следващия турнир е след седмица. Можем да вървим и да пестим силите на коня.
Трябва да отидеш на банкета. Ще танцуваш и ще се покажеш в обществото.
И да позволя на Адемар пак да ми се смее? Не!
- Да! - Не!
Mилейди трябва да знае цвета на туниката на господаря си.
- Туниката му? - Да, за да се облече в тон.
Със съжаление уведомяваме милейди, че господарят няма да присъства...
- Глашатай, не отговаряй вместо мен! - Да, милорд.
Слуга, отговори й.
Какъв е цвета на туниката ми?
Зелен.
Украсена с...
бледозелено...
със...
златни клупчета.
Ще кажа на милейди.
- Това е катастрофа! - Не, туниката ти ще изглежда доста добре.
Не това е катастрофа, Роланд.
Не знам как да танцувам.
И-и-и едно, и две, и три, и четири.
Ръката ти трябва да е лека, като птица на клонче.
И-и-и едно, и две, и три, и четири.
И Уот не води. Следва като момиче.
И-и-и едно, и две, и три и...
И-и-и едно, и две, и още не го правиш както трябва.
И-и-и едно, и две, и три, и четири.
Можеш да ме удряш цял ден, защото удряш като какво?
Момиче.
- Достатъчно! - Върни се! Уот, тихо!
- Той започна. - Знаеш, че е докачлив!
Можеш ли по-добре?
- Разбира се. - Тогава ми покажи.
Не.
Щом аз полагам всичките тези усилия, и ти можеш да я помолиш по-учтиво.
Съжалявам, Kейт.
Чудех се дали би ни показала как се танцува.
- Моля. - Моля.
И-и-и едно, и две, и три, и четири.
Пет, шест, седем, смяна на партньорите.
И-и-и едно, и две, и три, и четири...
пет, шест, седем.
Полонеза. И едно....
Така ли си носиш косата?
Има ли друг начин?
Сър Улрих, изглеждате фантастично.
Джоселин, изглеждате....
... напомняш ми за Библията.
Когато Господ спрял слънцето, за да даде време на Исус да победи арамейските царе.
Не разбирам.
Ако можех да помоля Господ едно нещо,..
щеше да е да спре луната.
Да спре луната и да направи тази нощ...
и красотата ти...
вечни.
Какво ще танцувате? Коранто?
Или Басе?
Сър Улрих.
Защо не ни покажете танц от вашата страна?
Покажи ни танц от Гелдерланд.
Да. Гелдерланд.
Ами, много прилича на фарандол,..
но с някой разлики.
Покланяш се.
И...
... и....
По местата. По местата.
Какво ще кажеш?
- Не знам. Твърде малка е, твърде лека. - Ще бъде смазан. Убит.
Не. Открих нов начин да загрявам стоманата. По-тънка, по-малка,...
... но също толкова здрава.
Какво е това?
Знака на работилницата ми, ако някой рицар хареса бронята.
Извий се, наклони се. Усети движението.
- Но може и да бъда ударен. - И после мъртъв.
Имаш ли куража поне да я изпиташ?
Добре ли си?
Не усетих нищо.
ТУРНИР В ЛАНИ-МАР
- Кой е този рицар? -Пиърс Кортъни.
Тази година вдигна данъците в земята си 3 пъти, за да може да плати за турнира.
Народа му гладува, докато той пирува.
Може и да е истина.
Улрих! Улрих! Улрих!
Улрих фон Лихтенщайн.
Граф Адемар
... син на Филип де Витри...
... син на Жил...
... господар на свободните роти...
... защитник на огромната му мъжественост...
... блестящ пример за рицарство...
... и шампанско.
Добра работа!
Браво!
Гледайте всяко движение на Адемар. Ако има слабост, да я открием.
Колвил изглежда във форма.
... моят господар...
... втория син на сър Уолъс Пърсивал.
За мен е изключителна чест...
Изключителна чест да ви представя....
Едуард е, милорд. Сигурни са.
... знаменития сър Томас Колвил!
Aдемар се оттегли.
Да се оттеглиш така означава само едно нещо.
Член на кралско семейство.
Ще видя какво мога да разбера.
Приготви се да свалиш знамето.
Не, не. Още не. Чакай, слушай.
Музиканти, сигнал.
- Трябва да говориш с господаря ми. - Tогава върви.
Виж дали ще можеш да победиш Second Coming.
Чакай! Чакай!
Колвил е Едуард, Черният принц на Уелс, бъдещия крал на Англия.
И той като мен се е предрешил, за да може да се състезава.
Никога не е срещал противник, който да не може да победи или град, който да не може да превземе.
Ние сме англичани! Знаем кой е!
- Трябва да се оттеглите. Кажи им, Джеф. - Абсолютно!
Пиката.
Дай ми пиката.
Пиката!
O, откачена работа.
Резултата е равен.
Луд ли си? Излагаш на опасност член на кралското семейство.
Той сам се излага на опасност.
Добър двубой, сър Улрих, като в Руен.
Вие също, принц Едуард.
Познал си мe?
И въпреки това се изправи срещу мен?
- Не ми е присъщо да се оттеглям. - Не. Нито пък на мен.
Въпреки, че се случва.
Да, случва се.
- Успех на турнира. - И на вас.
Победителя на конния двубой и турнирен шампион...
Улрих фон Лихтенщайн.
- Разтопи го, продай ги, направи каквото правиш. - Да, Ваше Величество.
Ти си шампион!
Не съм шампион, докато не победя Адемар. Той се оттегли.
Сър Улрих.
- Кажи ми какво ще носиш довечера. - Нищо.
Ще бъдем сензация, защото ще се облека в тон.
Не се ли уморяваш да се обличаш?
Тя говори за събличане.
Красотата на цветето са листата му, нали?
Цветето не става за нищо.
Наистина?
Не можеш да изядеш цветето. То не те топли.
A розата не може да свали човек от кон, нали?
Ти си едно глупаво момиче, нали?
По-добре глупаво момиче с цвете, отколкото глупаво момче с кон и пръчка.
Довиждане.
Нарича се пика.
БОРДО
- Имам вест. - Каква?
Aдемар беше повикан при ротите си.
Заповед на Eдуард. Може да отсъства цял сезон.
Първо Джоселин, a сега Aдемар.
Браво.
Да, браво.
ЮЖНИЯ ФРОНТ. БИТКАТА ЗА ПОАТИЕ
Резултатите от турнирите, милорд.
Улрих.
- Джеф. - Уилям.
Трябва да напиша писмо.
"Скъпа Джоселин. " Не. "Моя скъпа Джоселин. "
По-добре.
"Липсваш ми"
Зле ли е?
Ами, всъщност зависи от теб. Това е твое погребение, тоест писмо.
- Кажи нещо за гърдите й. - Липсват ти.
Гърдите й?
Да, бих могъл, но гледах над тях.
Липсва ми гърлото й?
Още по-високо. Към небето.
Луната. Гърдите й не бяха толкова внушителни.
Луната? Луната.
"Странно е да мисля,..
че не съм те виждал един месец.
Видях новата луна, но не теб.
Видях изгреви и залези, но не и красивото ти лице. "
Много добре.
Някога познавах едно момиче, което...
Тя ми разби сърцето. Казах, че парчетата...
"Парчетата на разбитото ми сърце могат да минат през иглено ухо. "
Пише все едно съм умряла.
Да, мадам. Той също умира.
Тя беше готвачка при дука на Йорк.
Липсва ми както слънцето липсва на цветето.
Липсваш ми както слънцето липсва на цветето".
Както слънцето липсва на цвете в мрака на зимата.
Вместо красотата да насочи светлината към...
сърцето се вкаменява като ледения свят, който отсъствието ти създаде. "
"Следващото ми състезание е в Париж.
Той ще бъде студен и пуст, ако не си там. "
Харесва ми.
A сега, да го завършим.
"С надежда"
Любовта трябва да завършва с надежда.
Съпругът ми, мир на праха му...
... казваше нещо, което никога няма да забравя.
"Надеждата ме води. Тя..."
"Тя ме превежда през деня и особено през нощта.
Надеждата, че след като съм те изгубил от поглед...
... това няма да е последния път, когато съм те видял. "
Завърши с:
"С цялата любов, която имам... Уилям. "
Искаш да кажеш "Улрих"
"С цялата любов, която имам...
... оставам твой...
... рицарят на сърцето ти. "
Господарят ми се надяваше да му изпратите нещо в отговор.
ПАРИЖ
Ку-ку-ри-гу веднъж! Няма да го предам. Два пъти! Няма. Tри!
Предавам го.
Tрети път той го предаде!
Няма Aдемар.
Какво?
Кажи ми, видя ли я? Прочете ли писмото?
Да, и да.
И?
Идва в Париж!
Даде ли ти нещо за мен? Писмо? Символ?
Дали ми е дала символ? Даде ми.
Тоест....
Какво е? Дай ми го.
Да!
По дяволите, да!
Тя... защото тя е... Tова значи, че тя е... Да!
Петдесет.
Това число звучи добре.
Извинете.
Обзалагат се, че французинът, а не сър Улрих, ще спечели турнира.
Сумата е 50 флорина.
- Това е всичко, което имаме. - Ако имахме 60, залогът щеше да е 60.
Улрих срещу всеки французин?
Той спечели четири поредни турнира. А Aдемар не е тук.
Проверявам и щитовете. Джон Бюмонт е тук.
Граф Теобалд, Филип Бургундски... всички френски шампиони.
Англичаните няма да победят...
в този френски турнир.
Английските крака са нестабилни на френска земя.
Затваряй си устата!
Хайде, Роланд. Това е добър облог. Спечели и ще мога да си купя собствена кръчма.
- Мога да пиша по цял ден. - За мен ковачница.
и защото френското вино е твърде силно за английските стомаси.
Слушай, на толкова си от въргала, приятел. Кълна се в Бога, Квазимодо!
Искам да се прибера вкъщи, и имам достатъчно преживявания за това пътуване.
A най-важното защото самия папа е французин!
Папата може и да е французин, но Исус е англичанин. Грешиш.
Няма да загуби, щом принцесата го гледа.
Той е рус! Той е разярен!
Ще те види на турнира! Лихтенщайн! Лихтенщайн!
Той е рус! Загорял! Идва от Гелдерланд!
Идва от Гелдерланд!
Гелдерланд!
- Мислиш ли, че ще дойде? - Сигурен съм, че ще дойде както съм сигурен, че слънцето ще изгрее.
Предпочиташ катедралите.
Дойдох да се изповядам.
Виж прозореца.
Бунт на цветовете в мрачен, сив свят.
Не мислиш ли?
Красиво е.
Така се чувствам и от писмото, което ми написа.
Говори ми.
Кажи тези думи.
Ще спечеля турнира за теб.
Моля?
Ще спечеля турнира в твое име. Ще победя всеки рицар за теб.
Красотата ти ще бъде отразена в силата на ръката ми и хълбоците на коня ми.
Наистина?
Наистина? В хълбоците на коня ти?
Искам да чуя поезия, Улрих.
Ами, не съм готов.
Аз съм. Защо всичко за една жена трябва да минава през програмата на мъжа?
Ами, денят на мъжа е по-натоварен и...
... има повече претенции към времето му.
- Така ли? - Да.
Mоже би.
Не?
Искам поезия...
... и то когато я поискам. А аз я искам сега.
Гърдите ти...
... са под гърлото ти....
Джоселин, как да докажа любовта си към теб? Как?
- Честно ли да ти кажа? - Да.
Ако искаш да ми докажеш любовта си...
... направи най-лошото, на което си способен. - Най-лошото?
Какво искаш да кажеш?
Вместо да спечелиш, за да ме удостоиш с непобедимата си персона...
... действай против себе си и се представи лошо.
- Да се представя лошо? - Загуби.
Загубата ми няма да докаже нищо, освен че съм загубеняк
Не. Загубата е доста по-страстна проверка на любовта ти.
Загубата противоречи на самолюбието ти.
Ще покажеш подчинението към любимата си, а не към себе си!
- Наистина? - Жено, ш-ш-шт!
Не ми шъткай и го пощади! Сега се махай! Махай се!
Какъв е отговорът ти?
Няма да загубя.
Тогава не ме обичаш.
Защитникът на италианската непорочност...
... Пиката, която разтърси Франция...
... Мъчителя от Парасер!
Той отвори ада във Ла Роше!
Изпълнителя на Божията воля!
Единствения и непоторим...
... сър Улрих...
... фон Лихтенщайн!
Боже, добър съм!
Хълбоците на коня му.
Mоже би там откъдето идва, това означава искрена любов.
Какво правиш?
- Губя. - Не разбирам.
Нито пък аз.
Той ме обича.
Сляп ли си?
- Видя ли знамето? - Видях го!
Знам.
Падаш отначало за по-драматична победа.
Виж, Джоселин ми каза да загубя, за да докажа любовта си.
- Бих предпочел да си сляп. - Не бъди глупав, Уил.
- Всяка жена иска доказателство. Това е. - Доказателство за какво?
Краката й не бяха разтворени напразно.
- Не съм разтварял краката й. - Тогава защо правим това?!
Защото!
Защото...
... я обичам.
- Ще загубя всичко! - Затова се нарича хазарт.
Болка! Ето я твоята болка!
Много романтично, все пак.
Ти жена ли си или ковач?
Понякога съм и двете.
О, това ме вбеси!
Свали го долу.
Никой рицар не се е оставял сам да го побеждават.
Ако спечелиш оставащите мачове и противниците ти загубят важни двубои...
можеш да стигнеш до полуфиналите и финалите.
- Поне бронята се доказа. - A любовта ти?
Доказа ли нея?
Уот, нали помниш църквата като момче. Страхът, страстта.
Тя ме кара да се чувствам така.
И заради това, посвещавам молитвите си на Джоселин и на никой друг.
Уилям, това е богохулство.
Тогава нека да горя в ада.
Оттегли се.
Загуби така. Не поемай повече наказание.
O, Роланд.
Mилейди изпраща това съобщение. Ако я обичате...
Знам, знам. Трябва да загубя. Тя не гледа ли?
Каза, че ако я обичате, няма да загубите друг двубой.
Каза, че ако я обичате, ще спечелите турнира.
Ето я, въплъщението на любовта. Твоята Венера.
О, как я мразя.
- Не разбирам жените. - Нито пък аз, но те ни разбират.
Е, теб може би не.
Жени, а?
Четиридесет и осем...
... четиридесет и девет...
... и петдесет.
Благодаря ви, господа. Беше удоволствие да се прави бизнес с вас.
Елате но на гости ако дойдете в Лондон, за световния шампионат, може би.
Не се натъжавайте така. Ето, черпя по едно.
Той е бърз, забавен и прави много пари, Лихтенщайн!
Гуенивер идва при Ланселот.
Постели му добре, милейди.
Постели му добре.
Липсваше ни на банкета.
"Ни"?
Ми.
Джоселин.
Наградата ти.
Наградата ми.
Не съм достоен за награда.
Тогава кой?
Прислужницата ми каза, че понякога слугите ти...
... те наричат Уилям.
Така ли е, сър Уилям?
Да.
Така е.
Името ти няма значение за мен.
Само така мога да те наричам скъпи.
Но, Джоселин, аз съм твоя скъп.
По дяволите, момиче.
Трябва ти лекар.
Бях при него. Каза, че ще живея, въпреки че, не се чувствам така.
O, Уилям. Тази болка е мое дело.
Да, твое е.
Въпреки че...
... баща ми...
... ме научи да приемам лошото...
... наравно с доброто.
- За това добро ли говориш? - Да.
То също ще бъде мое дело.
Кога за последен път някой от вас се е прибирал? Аз не съм от 6 месеца.
Аз преди две години.
Tри години.
Пет. Пет дълги години.
Уилям?
Дванадесет.
Дванадесет години.
Да не е бил чирак?
Колко?
Седем години.
Сър Ектор?
Аз съм Тачър. Говорих с вас пред Лондонския стадион.
А, да. Помня.
Това ли е момчето?
Излез напред, синко. Дай да те видя.
Внимавай с това, Роланд!
Страх ли те е от мен, момче?
Имаш ли повечето си зъби?
Покажи ми ръката си. Силна ли е?
Малкото плашило е гладувало доста.
Но има дух.
Мога да ти покажа широкия свят, пълен с приключения...
и чудеса, за които не си и мечтал.
Можеш ли да оседлаеш коня ми и да го водиш?
Хайде. Кажи довиждане на баща си.
Той е истински рицар, Уилям. Гледай и научи каквото можеш.
Това е единственото, което мога да направя за теб, сине.
Сега иди и промени съдбата си. Живей по-добре от мен.
Роланд, покажи на момчето задълженията му.
- Татко? Страх ме е. - От какво?
Няма да знам как да се върна.
Не ставай глупак, Уилям. Просто следвай краката си.
Лондон.
ЛОНДОН
СВЕТОВНО ПЪРВЕНСТВО
Приветствай ни, Лондон!
Улрих! Улрих! Улрих!
- Aдемар е тук. Влезе. - Сигурно се е отегчил от войната.
Не, Черния принц му заповяда. Трябваше да разпусне армията си.
Ударили са го на гуляй. Плячкосвали са град след град.
Грабели са, убивали, ограбвали църкви.
Извършвали са най-стария грях по най-нови начини.
Най-сетне се срещаме отново, сър Улрих.
И на Световния шампионат.
Обещах ти и преди, Адамар,
ще ме гледаш по гръб от земята.
Остави миналото да умре.
Казаха ми, че си се справил добре в мое отсъствие, на полето и извън него.
Спечелил си трофеи, коне, жени.
Ти ли ги подреди в този ред?
Основно, с някои изключения.
Красива е, нали?
Истински чистокръвен трофей, не мислиш ли?
- Говориш за нея като за мишена. - А не е ли?
Не.
Тя е стрелата.
Започнах преговори с баща й.
Ще я направя моя невяста.
Ще бъде оседлана...
... и поставена на мантията ми.
Мишена или стрела, няма значение.
Ще я имам.
Улрих! Улрих! Улрих!
- Как ще го победиш? - С тояга, докато спи.
Но на кон? С пика?
Tози човек е непобедим.
Здравей.
- Ти... ти си сър Улрих фон Лихтенщайн. - Да.
Ти си любимият ми рицар. Когато се дуелираме, винаги се представям с твоето име.
Какво правиш в Чийпсайд? Днес няма турнир.
Можеш ли да пазиш тайна?
Роден съм в Чийпсайд. Точно зад ъгъла.
- Наистина ли, сър Улрих? - Наистина.
А аз живея ей там.
На колко години си?
- Девет и половина. - Девет и половина.
Чудя се дали би помнила някого, дори и да е умрял преди да се родиш.
Беше висок рицар. Казваше се Джон Тачър.
- Разбира се, че го помня. - Помниш го?
Да. Той още живее там.
Понякога го виждаме да седи на прозореца, но никой не знае защо.
Какво искаш да кажеш?
Той е сляп, сър.
Има ли някой?
Ако си тук за мрежата, още не съм свършил. Ела утре.
Кой си ти?
Рицар.
Казвам се... Улрих.
Улрих? Чух това име да се скандира на стадиона.
Какво те води тук?
Имам вест, господин Тачър.
Вест за сина ти.
За моя Уилям? Влизайте, сър.
Каква вест? Жив ли е?
Да. Жив е.
Много е добре.
Иска да знаеш,...
... че промени съдбата си.
A последва ли краката си?
Намери ли накрая пътя към дома си?
Да.
Татко.
O, Уилям. O, момчето ми.
Бих искал да се запозная с този Уот. И Роланд.
Ще се срещнеш, татко.
A жените? Има ли някоя специална, или са много?
Има една специална.
Бих искал да се запозная и с нея.
Няма да стане тази седмица, татко.
- Не и в стаята на плетач на сламени покриви. - Това е ясно дори и на слепец.
Е, значи сега аз съм плетача.
Ще го поправя вместо теб.
Жив. Мислех, че е умрял, което е налудничаво,..
защото е толкова силен. Много силен.
- Джеф. - Джоселин.
Този ден става все по-добър и по-добър.
Някой да не е умрял?
Сър Улрих фон Лихтенщайн.
Aдемар...
... те е проследил снощи. До Чийпсайд.
Видял е баща ти.
Уил, питаха ме за документите за произхода ти.
Чакат те на арената, за да те арестуват.
Дузина кралски гвардейци.
- Ще те сложат на стълба. - Но аз ще се изправя срещу Адемар след пет минути.
Не, ще загубиш. Вече е решено.
Оседлай конете. Могат да арестуват багажа ти, не теб.
Спри.
Какво мислиш,..
сега след като знаеш кой съм?
Да разбера какъв си, Уилям, ще отнеме цял живот.
Който бих ти дала с радост. Но сега трябва да бягаш.
Бягай, и аз ще бягам с теб.
Джоселин, не мога да бягам.
Аз съм рицар и ще си поема риска!
По сърце, не на хартия. A хартията има значение за тях!
Уилям, обичам те.
Обичам те. Теб.
- Няма да видя как те водят към стълба. - Но ще ме видиш да бягам? Не!
По дяволите гордостта ти, Уилям.
Само ти виждаш в това бягство.
Гордостта е това, което не могат да ми отнемат!
Могат да ти я отнемат. Могат и ще ти я отнемат.
O, ще ти я отнемат.
Но любовта не могат да ти отнемат.
A къде ще живеем?
В колибата ми?
- Със свинете през зимата? - Да, Уилям, със свинете.
Със свинете.
Беднякът може да се ожени по любов.
Джоселин, говориш за неща, които не разбираш!
Уилям, умолявам те!
Моля те!
Бягай! Направи го от любов.
Роланд, искаш ли да ме видиш как бягам?
A ти, Джеф?
И аз го искам. С всичките парченца на сърцето си.
Уот? Ти и аз? Ние не сме бегълци.
Да.
Уилям, днес сме.
Бягай, Уилям.
Няма да бягам!
Аз съм рицар.
Е, момчета...
... всички хубави неща си имат край.
Да ги приключим заедно.
Ще се погубиш с това разбиране за чест.
Тук съм, за да се състезавам.
Тук си, за да бъдеш арестуван.
Добре!
Онзи, който се бори да стигне звездите...
... често се препъва...
... в обикновена сламка.
Беше претеглен.
Беше измерен.
И се оказа негоден.
Тази загуба или друга... Уилям.
В кой свят би могъл да ме победиш?
Остави, Роланд.
Остави ги да ме хванат.
Бог те обича, Уилям.
И аз го обичам.
Вървете си! Разпръснете се!
Или ще ви пребия!
Исус Христос Назарянина и святата му майка...
Дева Мария са ми свидетели, ще ви пребия!
Ще те разпоря! Юмрук! Болка!
Ще ти ударя един юмрук и ще те разбия! Болка! Много болка!
Имаме неприятности.
Чуйте ме.
Чуйте ме!
Каква двойка бяхме, а?
И двамата се опитахме да скрием кои сме.
И двамата не успяхме.
Твоите хора те обичат.
Дори и да не знаех нищо друго за теб, това щеше да е достатъчно.
Но също така и нападна, когато трябваше да се оттеглиш.
И това е рицарско.
Пуснете го.
Може да изглежда, че е от скромно потекло,..
но личните ми историци откриха,..
че произлиза от древен кралски род.
Tова е моята дума.
И като такава е неоспорима.
Сега,..
... ще мога да се отплатя за благородството, което някога прояви.
Коленичи.
По силата, дадена ми от баща ми, крал Едуард...
и с всички свидетели тук...
... те посвещавам...
... сър Уилям.
Изправи се... сър Уилям.
Можеш ли да се състезаваш?
Турнирът ми трябва да завърши.
В състояние ли си да се състезаваш или загубата да остане в сила?
В състояние съм.
Ще уведомя противника ви. Потърси герба му в списъците.
Веднага.
Благодаря ви, милорд.
Поздравете принц Едуард!
Mилорди, милейди...
... и всички други.
Представям ви синът на Филип де Витри, сина на Жил....
- Сигурен ли си? - Да.
Това е разбъркана захар и вакса.
Целта е малка,..
но се цели в сърцето му.
... извършител на смели дела,..
... завоевател на безчетни кралства, граф...
... Aдемар!
O, Боже. Ще доведа лекар.
Роланд!
Ти си лекар.
Хайде.
Той го е заострил.
Kейт, върни ме обратно.
Иначе губим.
Мръсен кучи син!
Kейт, не мога да дишам. Не мога да дишам.
Казах, плетачо.
В кой свят би могъл да ме победиш?
Такова място не съществува.
Тя е тук.
С баща ти.
Промени съдбата си.
Да направим един танц, ти и аз.
Две на нула.
Трябва или да го свалиш от коня или да го убиеш. Това е единствения начин да спечелиш.
- Трябва ти още подплънка. - Не, остави.
Не мога да дишам с това.
Пика.
Не мога да я задържа.
По дяволите.
Вържи го за ръката ми.
Уот...
... вържи го за ръката ми.
Направи го.
Добри хора!
Пропуснах въведението си!
Но моля...
... моля, моля ви се.
Чуйте го сега.
Защото ще изоставя...
... елегантността на езика си...
... и ще говоря направо.
Дни като този...
... са твърде редки, за да бъдат опошлени с непохватни думи.
И така, страхувам се, бе всякакъв празен шум...
Извинете ме, милорд.
Ето го! Един от вас!
Роден в бедност край същия този стадион...
... е тук пред вас, сега.
Синът на Джон Тачър
... сър Уилям Тачър!
Tова е твоето име.
Сър Уилям Тачър.
Баща ти го чу.
Бог да те благослови, Уилям.
Уилям!
Беше претеглен.
Беше премерен.
И си абсолютно...
... негоден.
Добре дошли в новия свят.
Бог да ви пази, ако всичко, което направи той, е правилно.
Уилям!
Да!
Той спечели! Той спечели!
Ти го победи, Уил!
O, Уилям.
Ще напиша тази история.
За принца и рицарите?
Не, за всичко. Всички човешки дейности лежат в границите на писателя.
Може би, не и твоите.
Груб си.