Учителю...
Твоят мандарински е ужасен.
Обида за ушите ми. Ревеш като магарешки задник!
Няма да говориш, освен ако аз не те заговоря първи.
Да се надявам ли, че разбираш кантонски?
Говоря добре японски...
Не те питах дали говориш японски!
Попитах те дали разбираш кантонски?
Малко.
Е, тук си за да изучиш тайните на кунг-фу. Не езика.
Ако не ме разбираш, ще общувам с теб като с куче.
Ще крещя, ще те соча и ще те налагам с тоягата си!
Бил е твоят Учител, нали?
Да, така е.
Твоят Учител ми каза, че не си напълно неука.
Какви умения притежаваш?
Владея стила "Тигров Жерав".
И съм повече от професионалистка в Изящното изкуство на самурайския меч.
Изящното изкуство на самурайския меч?! Не ме карай да се смея.
Твоето така наречено "изящно изкуство" приляга
само на японските дебелоглавци!
Твоят гняв ме забавлява. Наистина ли мислиш, че си ми равностойна?
Не.
Знаеш ли, че убивам, когато пожелая?
Да.
Нима тогава желаеш да умреш? - Не.
Тогава трябва да си глупава, много глупава.
Изправи се да огледам смешното ти лице.
Стани.
Е, трогателна ми приятелко...
Има ли нещо, което можеш да правиш добре?
Какво има?
Котка ли ти издра езика?
О, да, говориш японски.
Презирам проклетите японци!
Иди до тази стойка.
Извади меч.
Да видим колко си добра наистина.
Ако успееш да нанесеш дори един удар,
ще коленича пред теб и ще те наричам "Учителю".
Оттук имаш чудесен изглед към крака ми.
Уменията ти с меча са най-много аматьорски.
Твоето така наречено "кунг-фу" е наистина отчайващо.
Поисках да ми покажеш уменията си... И ти го направи...
Нищо!
Да видим дали твоят "Тигров Жерав"
може да се сравни с моите "Орлови Нокти".
Като всички американски жени...
Способни сте само да сервирате в ресторанти
и да харчите парите на мъжете.
Боли, нали?
Да!
Ако поискам,
мога да прекърша ръката ти.
Ако можеш да ме спреш...
опитай се!
Не мога.
Защото си безпомощна?
Да!
Усещала ли си го и преди?
Не!
И в сравнение с мен си безсилна като червей, биещ се с орел?
Да!
Това е началото!
Това ли е желанието ти, да притежаваш такава сила?
Да.
Обучението ти ще започне утре сутрин.
След като вече ръката ти ми принадлежи,
искам да е силна.
Можеш ли да направиш това?
Мога, но не толкова отблизо.
Тогава не можеш!
Ами ако врагът е пред теб на 8 сантиметра?
Какво ще правиш тогава?
Ще се свиеш на кълбо?
Или ще преминеш с юмрука си през него?
Сега започвай!
Дървото трябва да се страхува от теб, не обратното.
Нищо чудно, че не успяваш, приела си загубата още преди да започнеш.
Ако ще се храниш като куче,
можеш да живееш и спиш отвън като куче.
Ако искаш да живееш и спиш като човешко същество,
вземи тези пръчици.
Хайде, гадино.
Добре, Пай Мей.
Започвам.
Може ли чаша вода?
Глава Девет ЕЛ и АЗ
Устроил си й Тексаско погребение? - М'да.
Трябва да ти го призная, Бъд, това е доста шибан начин да умреш.
Какво е името на гроба?
Пола...
Шулц.
Може ли да видя меча?
Това в червената чанта са парите ми, нали?
Същите.
Ами тогава, това вече е твоя меч.
Каза ли нещо?
Значи това е меч на Ханзо? - Същият.
Бил ми каза, че и ти си имал такъв?
Да, едно време.
И как е този, в сравнение с него?
Ако ще сравняваш меч на Ханзо...
можеш да го сравняваш само с такъв, който не е направен
от Хатори Ханзо.
Ето, накваси устни.
И така...
Кое чувство надделява в теб?
Какво?
Казват, че убиец номер едно сред всички хора,
е отегчението. Хората имат работа за вършене.
И се грижат да поживеят още малко за да успеят.
Винаги съм си мислил, че...
между войните и техните врагове съществува някаква връзка.
И след като не можеш да срещнеш врага си на бойното поле...
кое надделява?
Облекчението...
или съжалението.
По малко и от двете.
Глупости.
Сигурен съм, че чувстваш по малко и от двете.
Но съм и сигурен, че едното е повече от другото.
Та въпросът беше:
Кое от двете?
Съжаление.
Трябва да й признаем едно.
Никой не се справяше по-добре от нея в ролята на "Бъфало Бил".
Бил си мислеше, че е много умна. Опитах се да му го кажа...
Беше умна, но за блондинка.
Мерси много.
Съжалявам, Бъд. Беше грубо от моя страна, нали?
Бъд, искам да те запозная с моята приятелка - Черната Мамба.
Черна Мамба, запознай е с Бъд.
Преди да взема тази приятелка, се поразрових в Интернет.
Изумително създание е.
Чуй това:
В Африка сред храстите,
може да те убие слон, може да те убие леопард,
а също така и черната мамба.
Но само при мамбата, откакто свят светува,
смъртта е сигурна.
И оттам идва прозвището й, "Въплъщението на смъртта".
Доста готино, а?
Отровата й е една от най-ефективните в природата,
действието й върху нервната система причинява парализа.
Отровата на черната мамба може да убие човек за четири часа,
ако е ухапан за глезена или пръста.
Но ухапване по лицето или тялото
предизвиква парализа и смърт за около 20 минути.
Слушай внимателно, защото те касае.
Количеството отрова, което може да бъде отделено
при единично ухапване е гигантско.
Винаги съм харесвала тази дума, гигантски.
Просто не съм имала възможност да я използвам.
Ако не се приложи бързо противоотрова,
10 до 50 мг. са достатъчни за да умъртвят човешко същество.
Черната мамба, обаче отделя от 100 до 400 милиграма отрова
при едно ухапване.
Сега...
в тези последни, агонизиращи минути от живота ти,
нека отговоря на предния ти въпрос по-подробно.
В този момент...
най-силното чувство, което усещам, е съжалението.
Съжаление,
че може би най-великия войн, който съм срещала,
намери края си от ръцете на едно трътлесто, тъпунгересто
парче лайно, като теб.
Тази жена заслужаваше повече.
Бил...
Имам лоши новини.
Брат ти е мъртъв.
Толкова съжалявам, скъпи.
Сложила е черна мамба в караваната му.
Убих я, скъпи. Тя е мъртва.
Ще ти го обясня по друг начин.
Ако някога се почувстваш сантиментално,
иди в Барсток, Калифорния. Купи цветя от цветарницата.
И занеси тези цветя на гробище "Хънтингтън",
потърси надгробен камък с името Пола Шулц
и ги остави на гроба.
Защото ще стоиш пред последния пристан
на Беатрикс Кидо - "Малката".
Марти Катросър. - Тук.
Мелани Уорхаус. - Тук.
Беатрикс Кидо. - Тук.
Виж, мога да дойда за четири часа. Искаш ли да намина?
Не, не, ако искаш, ще дойда.
Добре, сега тръгвам.
Изпуши една трева, скоро съм при теб.
Гадост.
"На брат ми Бъд - единственият човек, който наистина съм обичал. Бил"
Какво е това?
Мечът на Бъд от Ханзо.
Той каза, че го е заложил.
Предполагам, че това го прави лъжец, нали?
Ел. - Би.
Едно нещо така и не разбрах за теб.
Кажи ми, като жена на жена.
Какво каза на Пай Мей, за да ти извади окото?
Нарекох го нещастен, стар глупак.
Лоша идея.
Знаеш ли какво направих после?
Убих този нещастен, стар глупак.
Харесва ли ти рибата, нещастен, стар глупако?
Подправих я с отрова.
Ел, проклета, коварна кучка!
Обещавам ти...
Тогава му казах:
"За мен, обещанието на един стар глупак, като теб,
не струва и пукната пара."
Точно така, аз убих учителя ти.
А сега ще убия и теб.
Със собственият ти меч, който съвсем скоро
ще стане...
мой меч.
Кучка.
Ти нямаш бъдеще.
Назад.
Шибана кучка.
Ще те убия, по дяволите.
Къде си? Ела ми!
Къде си?
Мъртва си. Чуваш ли?
Глава Последна Лице в лице
Като повечето мъже, които не познават бащите си,
Бил сглобяваше образа на бащата. Първият беше Естебан Вейо.
Естебан беше сводник и приятел на майката на Бил.
Притежаваше целият град Хакуна, в Мексико, от близо 50 години.
Армията му, "Момчетата на Хакуна",
създадена от отрочетата на неговите курви, управляваше Хакуна.
А той управляваше тях.
Сега вече се бе превърнал в спокоен 80 годишен пенсионер,
който можеше да ме насочи къде да търся Бил.
Сеньор Естебан Вейо?
Да.
Може ли да седна при вас?
Само при условие, че ме наричаш Естебан.
Може ли да седна при теб, Естебан?
Моля.
Американка? - Да.
Говоря и малко испански, ако предпочиташ.
Не, предпочитам английски.
Отдавна не съм говорил.
Но ще се радвам да си го припомня в твоята чудесна компания.
Удоволствието ще е изцяло мое. В компанията на такъв джентълмен.
Трябва да те предупредя, млада госпожице,
много съм податлив на ласкателства.
С какво мога да ти помогна?
Къде е Бил?
Ти трябва да си Беатрикс.
Усещам привличането.
Спомням си, когато Бил беше петгодишен, го заведох на кино.
Гледахме филм със Лана Търнър.
"Пощальонът винаги звъни два пъти" с Джон Гарфийлд.
Когато Лана се появи на екрана,
Бил започна яростно да си смуче пръста.
В този момент разбрах, че това момче ще е неудържим, като порасне.
Знаеш за какво говоря.
Винаги е бил страхотен за жените, знае как да ги омае.
Ако се бяхме срещнали, когато бях в бизнеса,
щеше да си моята номер едно.
Поласкана съм.
Дано да е така.
Не караше ли пикап?
"Любовният пикап" се скапа.
Ах тия боклуци.
Бил те застреля в главата, нали?
Да.
Аз щях да съм по-деликатен.
Щях просто да ти накълцам лицето.
Извини ме, моля те.
Пийни с мен.
Кларайн.
Две текили.
Чакай.
Мерси.
За какво говорихме?
За Бил.
Къде е Бил? - Къде е Бил?
Бил отпраши с колата по пътя за солните мини.
Ще ти нарисувам карта.
Бил ми е като син.
Знаеш ли, защо ти помагам? - Не.
Защото той ме помоли.
Е, това вече, не го вярвам.
Как иначе ще може да те види отново?
Не мърдай, мамо.
Тя ни уцели, бебчо, мама ни уцели.
Умирам, умирам.
Падай, скъпа, застреляха ни.
Но това, което малката Кидо не знаеше бе,
че малката Би Би се преструваше.
Защото беше неуязвима за куршуми.
Неуязвима, мамо.
Лягай долу, ти се правиш на умряла.
И така, докато промъкващата се убийца
се приближаваше до въображаемия труп, пълен с куршуми,
точно тогава малката Би Би стреля.
Мъртва си, мамче. Така че, умирай.
Би Би.
Трябваше да се досетя.
Ти си най-добрата.
Мамо, не умирай.
Аз просто си играех.
Знам.
Казах й, че спиш.
Но един ден ще се събудиш и ще се върнеш при нея.
И тя ме попита: Ако мама спи откакто съм се родила,
как ще знае как изглеждам?
Отговорих: Защото мама те сънува.
Това й казах.
Сънува ли ме често? Аз те сънувах.
Всяка нощ, бебчо, всяка нощ.
Чаках те толкова дълго да се събудиш, мамо.
Боже мой, какво красиво, малко момиченце си.
И ти си хубава, мамо.
Кажи на мама какво каза, като ти показах нейна снимка.
Хайде.
Знаеш какво каза.
Хайде, кажи на мама. Ще се почувства добре.
Хайде.
Казах, че си най-красивата жена в целия свят.
Истина е, това каза.