ТО
"малко сладко паяче"
"се катереше по чешмата"
"започна да вали"
"и свали паяка на земята"
"слънцето изгря"
"и прогони дъжда"
"малкото сладко паяче"
"се качи на чешмата отново"
Хайде, Лори Ан. Започва буря.
Здрасти.
Лори Ан?
Скъпа? Не плаши мама.
Извинете. Мръднете се.
Шефа ще пририта като разбере, че душите наоколо.
Няма да му кажа ако и вие си траете. Какво сте разбрали?
Не е останало много. Също като последния път.
-Някой видял ли е нещо? -Майката каза, че е видяла...
Казах ти да стоиш настрана от това.
Аз съм просто обезпокоен гражданин, началник.
Мисля, че 6 изчезнали или мъртви деца са сериозна причина за тревога.
Може просто да са избягали от къщи.
Аха. Пет годишен в детска количка просто духва.
А седем годишен се мята до Акапулко да купонясва?
Бащата на момчето го е отвлякъл. Другото...
Началник, нещо ужасно се случва в Дери. И ти го знаеш.
Аз съм ченге. Ти си библиотекар.
Окей?
Джорджи.
28-ми Май.
Поредното убийство днес.
Но този път има нещо повече. Нещо което кара кожата ми да настръхва.
Снимка която не би трябвало... не може да е там.
Време е да кажа на останалите какво става.
Не мога да го задържа повече.
Надявам се да греша.
Моля се на Бог да греша.
Тагърт стъпи върху мъха, мъглата обвиваше глезените му.
Треперейки, закопча копчетата на палтото си и тръгна през мъглата.
Призрачна фигура изникна като от рамка, обвита с мазнина и кал.
Да.
Бил, за последен път...
След малко!
Каза същото и преди половин час.
-И половин час преди това. -Окей!
-Изстина. -Съжалявам.
Обичам промените. Чудесни са.
-Иска ми се да го кажеш на оня идиот, Греко. -Казвам му. Всеки ден.
Няма нужда да поемаш работата. Не ни трябват още пари.
В случай, че си забравила, приех работата за да бъда с теб.
Ако някой ще редактира книгите ми...
... най-добре да съм аз.
Идеята да отидеш на почивка...
И просто да се размотавам наоколо? Не правя нещата по този начин. Аз пиша.
Поне като напишеш романа, може да те хвана в добро настроение.
Одра, може ли...
Заспала съм, освен ако не е Греко.
Греко.
Да?
-Бил, това ти ли си? -Познавам ли ви?
Обажда се Майк Хенлън, от Дери.
Закълнете се.
Закълнете се, че ако То не е мъртво...
... всички ще се върнем.
-Извинявай, Майк, за минута... -Не се сещаше кой съм.
За минута, не можах.
Бил...
... То се върна.
Сигурен ли си?
Да. Намерих снимка на Джордж.
Джордж?
Какво има?
Кой се обади?
Никой. Грешен номер.
Бил?
Трябва да се връщам към работата.
Бил?
Джорджи.
Моля те, Бил. Разкажи ми приказка.
Може би по-късно.
Приказката за вълшебния камък.
Моля те, Бил. Моля.
Върви да досаждаш на някой друг, въшко. Не се чувствам добре.
Джорджи?
За мен? Направил си я за мен?
Може ли да вървя да я пусна?
Първо трябва да я намажеш с парафин.
-Какво е това? Къде е? -В мазето.
Иска ми се и ти да дойдеш. Всъщност лодката е твоя.
Благодаря, Бил.
Стига ми досаждал.
Джорджи.
Не стой навън до късно, че мама ще изтръпне.
-Няма. -Джорджи!
Внимавай.
Разбира се.
Ес. Ес. Джорджи!
Хайде! Хайде!
Ес. Ес. Джорджи, на пътя!
Не, моля те, не!
Здрасти, Джорджи.
Няма ли да кажеш, здравей?
Хайде де, приятел.
Не искаш ли балон?
Не трябва да приемам неща от непознати.
Татко ми го каза.
Баща ти е умен. Наистина много умен.
Аз съм Пениуайз, Танцуващият Клоун.
А ти си Джорджи.
Сега се познаваме.
Нали?
Предполагам.
-Трябва да вървя. -Да вървиш?
Без това?
-Лодката ми! -Точно така.
Давай, хлапак. Вземи я.
Искаш я, нали, Джорджи?
Разбира се, че я искаш.
Тук долу има захарен памук и всякакви други изненади.
Има и балони. Във всички цветове.
-Реят ли се? -Да.
Реят се, Джорджи.
Реят се.
Когато дойдеш при мен...
... ти също ще се рееш.
"Никакво зло не ще навреди на тези които ме следват.
"Сложете масата пред мен за да седнат и враговете ми.
"Намажете главата ми с масло, и чашата ми да е пълна.
"Добротата и милостта ще следват дните на моя живот.
"Ще заживея в къщата на Бог завинаги".
Джорджи.
Били?
-Добре ли си? -Какво става?
Снимката. Снимката на Джорджи.
Мамо, не виждаш ли?
-Какво правиш в стаята на Джорджи? -Нищо.
-Татко, слушай! -Никога вече не идвай тук. Разбра ли?
Говоря сериозно, Бил.
Забравих.
Как можах да забравя?
Напускаш? Ума ли си загуби? В средата на филма сме.
Могат да ме заменят. Трябва да го направя.
Кой се обади?
Обаждането беше от едно момче - Майк Хенлън.
Не бях го чувал от 30 години. Откакто бяхме деца.
-Одра. Брат ми, който почина... -Да, Джордж.
Той не просто умря.
Беше убит.
-Защо никога не си... -Не съм ти казвал?
Защото забравих. Все едно никога не се е случвало.
Знам че звучи безсмислено, но трябва да отида.
Защо?
Защото обещахме.
-Защо заекваш? -Когато бях дете заеквах.
Какво става? Кажи ми.
По дяволите, Бил, кажи ми! Нека ти помогна.
-Ако тръгнеш, и аз идвам. -Дори не си го и помисляй!
-Защо не? Плашиш ме. -Обещай ми, че ще стоиш тук.
-Обещай ми! -Ти си луд.
Това е лудост.
Обичам те.
О не, Бен.
Архитектурната ти награда. Ти просто я разби. Това е трагедия.
Да, скъпа. Това е истинска трагедия.
Това е една Американска трагедия.
Виж. Би ли задържала това?
Аз ще взема това и това.
Ето ти, добри ми човече.
Хайде.
Давай, скъпа.
Лимбо! Колко ниско можеш?
Няма защо да пазиш тишина.
-Всичко ли е твое? -Да. Заповядай
Дай да видя какво мога да направя с това.
Ела тук, красавице. Хайде.
-Обичам тялото ти. -И твоето не е за изпускане.
-Вярваш ли, че преди бях дебел? -Обзалагам се, че си бил голям сладур.
Не просто дебел, а голяма лоена топка.
Ха на бас. мой чорап. Така казвахме когато бяхме деца.
Ха на бас, мой чорап, че бях Д-Е-Б-Е-Л.
-Не. -Да.
Чувам звънене. Ей сега се връщам.
Ало?
Аз съм, Майк.
Време е за разплата, свиньо.
Ей, дебелак!
Бен?
Там ли си?
-Майк? -Да, приятел. Слушай:
То се върна.
Колко си спомняш?
Много малко. Почти нищо.
Ще дойдеш ли?
Ще дойда.
Добре ли си?
Не мисля, сладурче. Не и тази нощ.
Да се убиеш ли искаш?.
Не мисля така. Но може би е по-добре да го направя.
Казвам се Бен Ханском.
До миналата седмица, живях с майка ми в Хюстън, Тексас.
Преместихме се да живеем тук с братовчед ми.
Виж го това черво.
Продължавай, Бен.
Имаш ли някакви хобита?
Чета много.
Особено за стари цивилизации, като египтяните и индианците.
Тук имаме чудесна библиотека. Добре дошъл в Дери.
Благодаря, г-це Дъглас.
Каква свиня.
Хенри Бауърс...
... ще седиш по-един час след училище всеки ден тази седмица.
Баща ми ще ми скъса гъза.
Трябваше да помислиш за това преди да се подиграваш на Бен.
Обади се в директорския кабинет.
Мъртъв си, дебелако.
Ще има погребение, приятел.
Сега, деца...
... както знаете, шерифът заповяда в 7. 00 часа да сте си по домовете.
Живеем в опасни времена, момчета и момичета. Искам да внимавате.
Толкова ли обичаш училището та да стоиш тук цял ден?
Училището свърши, нали знаеш.
-Извинете, моля. -Може ли да минем?
-Някои хора нямат класа. -На някои хора родителите им са портиери.
До скоро, Бен Ханском.
Аз съм Бевърли Марш.
Ще се видим утре, Бевърли Марш.
-Виж това е дебелакът. -Точно на време, дембо.
-Какво искаш? -Искам да те науча на нещо, свиньо.
Обичаш да научаваш нови неща, нали?
Искам да съм сигурен, че ще запомниш името ми.
Помня го. Хенри.
Как мога да съм сигурен?
Недей да го режеш.
Да го режа ли?
Да видим, първо...
О, Боже!
Ще умреш! Ще те погреба!
Ще умреш!
-Никой не може да ме рита! Никой! -По-добре бягай, момче.
Ще умреш!
Хванете го! Мъртъв си, свиньо!
-Какво е това? -Прилича ми на бент.
Какво правите тук момиченца?
Вижте, глупаво бебешко язовирче.
Няма защо да го правите. Защо го направихте?
Така ми харесва. Дай това.
-Това е за астмата ми. -Така ли?
-Остави го. -Млъквай.
Престани или ще ти дръпна ушите и ще ти ги вържа под брадичката.
Видяхте ли един дебелак да пробягва от тук?
-Голямо дебело хлапе. -Не.
Сигурен ли си? Най-добре да си сигурен.
Сигурен съм.
Да се махаме.
Чао-чао, момиченца.
Празен е.
Не мога да дишам.
Тръгнаха ли си?
Да. Можеш ли да останеш тук докато му донеса лекарството?
Да.
Нека взема това.
Споко, хлапе. Ще се оправиш.
-Ще се оправиш. -Да?
Какво ще направим ако се върнат?
Искаш ли?
-Баща ми умря от голямото "Р". -Голямото "Р"?
Рак. Бях още малък.
И моя баща е мъртъв. Бил е застрелян в Кореа.
-Спомняш ли си го? -Малко.
-Кое беше другото момче? -Бил?
Бил е най-добрият ми приятел. Той е страхотен.
Хей!
Аз...
... се върнах.
-Винаги ли заеква толкова много? -Стана по лошо откакто брат му умря.
Някакъв убил Джордж. Откъснал му ръката като крило на муха.
-Това е ужасно. -Казвам ти го защото...
... ако искаш Бил да ти е приятел, не трябва да го разпитваш за Джордж.
-Изперква като стане въпрос за това. -И аз бих.
-И ти би какво? -Нищо. Благодаря.
Благодаря, че остана.
По едно време се влоши. Уплаших се, че може да изпадне в кома като в "Д-р Килдер".
-Ти си Бен, нали. -А ти си Бил.
-Това е... -Еди. Знае как се казвам.
Мразя като ми заекваш името. Звучиш като Елмър Фъд.
Не, Елмър Фъд плюе. Порки Пиг заеква.
Окей.
Защо не дойдеш утре?
С Еди ще се опитаме да оправим бента.
Трябва да сложите няколко дъски, а между тях пръст.
Като сандвич...
-Заедно ще го направим. -Да, заедно.
-Какво правиш, братчед? -Нещо за училище.
-Стихотворение. -Това е лично.
"Косата ти е зимен огън.
"Януарски въглени. "
Мамо, Бен е влюбен!
Върни ми го.
-Мамо! Мамо! -Престанете! Бенджамин!
Веднага престани, малко гаменче.
Мразя те!
Тук си, само защото мама мисли, че това е наш християнски дълг.
Никой не би казал, че съм приела сестра си от жал.
Можеш да останеш тук колкото ти се налага.
Но трябва да стегнеш, момчето, Арлийн. Има нужда от здрава ръка, от дисциплина.
Един ден ще си имаме наш дом. Обещавам.
Знам.
Но докато сме на гости, Трябва да ми помагаш.
Нямаше да се отнасят така с нас, ако татко беше жив.
Влез и се извини.
Но той...
-Трябва! -Не! Мразя това място.
Стига Бени.
Бени!
Бен! Бени! Тук горе, Бен.
Татко?
Бен!
Здравей, Бен.
Татко?
Сега това е моят дом, синко.
Искаш ли балон?
Те се реят.
Те всички се реят.
Ела тук, синко. тук долу ще ти хареса.
Никога няма да пораснеш.
Реят се.
Всичките се реят.
Когато слезеш при мен...
... дебелако, и ти ще се рееш.
Моля те, престани.
"Бевърли на ръка". Един момент.
Офисът на г-ца Марш.
Изчакайте секунда, моля.
Обажда се някакъв от Мейн, каза че е много важно.
Мейн?
-Пам, казах, никакви обаждания докато... -Имаме малко време. Ще се обадя.
Не. Вземи номера им и затвори вратата.
Ръцете ти треперят.
Уплашена съм до смърт.
Такива неща докарват рак. Не ги искам наоколо.
Ето. Така е перфектно. Не я докосвай.
Чуй ме, Беви.
Има няколко високопоставени японски господа които ни чакат.
Ще ги разведем наоколо. Ще се правиш на много очарована.
Ще сключим сделката и когато всичко свърши, ще бъдем богати.
А сега се вземи в ръце. Разбра ли ме?
Целувка за късмет?
Да тръгваме.
И повече недей да ми противоречиш пред Пам.
Добър ден, господа. Аз съм Бевърли Марш.
Това е партньорът ми, Том Гроган.
-Ало? -Бевърли, Майк Хенлън се обажда.
-Кой? -Майк Хенлън. Помниш ли ме?
Майк Хенлън. Разбира се. Как си?
Добре. Седнала ли си?
Кой беше?
Може да мислиш че е лудост, на мен със сигурност така ми се струва...
... но трябва да отида в Мейн.
Трудно е за обяснение.
Обади се Майк Хенлън. Помниш ли обаждането в офиса?
Той е стар приятел. Трябва да...
Млъкни! Трябва да млъкнеш!
Правя сделката на живота си а ти бягаш при старо гадже в Мейн?
За какъв ме вземаш?
Струваше ми се че така ще стане.
Забравила си си обноските, малката.
Противоречиш ми, правиш се на умна, а сега и това.
Забравила си си уроците.
Мина много време от последния път.
Остави го.
Трябва да стигна до летището възможно най-бързо.
Случили са се много лоши неща.
То се върна, Бевърли. Помниш ли обещанието.
Прибери дрехите обратно.
-Лягай в леглото! -Не!
И ще можеш да излезеш от къщата след два дена вместо две седмици.
Никога вече!
Ако се приближиш до мен, Ще те убия.
Разбра ли ме? Ще те убия.
Бев, имаш нужда от мен!
Бев!
Към летището.
Коя авиокомпания, г-жо?
Трябва да стигна до Мейн.
Ще намерим някоя за Мейн. Какво има там, семейството ви ли?
Приятели.
Най-добрите които някога съм имала.
Татко, закуската е готова.
Аз ще отворя.
"Косата ти е зимен огън.
"Януарски въглени.
"Сърцето ми гори. "
Кой беше?
-Какво криеш? -Нищо.
Дай да видя.
Правиш нещо което не трябва?
Излизаш ли с някое момче? Стихове от момче?
Безпокоя се за теб.
-Понякога, много се безпокоя. -Татко, моля те.
Още нямаш 12 а вече излизаш с момчета.
Остави ме намира!
Ела тук!
Не ме карай да ставам лош. Ела при мен.
Не.
-Какво каза? -Казах, "Не! "
Ще се върнеш!
Ще ти смъкна кожата!
Извинявай ако те изплаших. Добре ли си?
Да.
Нямаш ли нещо по-добро за правене вместо да се промъкваш към хората?
-Съжалявам. -Има защо.
Мислех си... Събота е...
... и ако нямаш какво да правиш, можеш да дойдеш с мен в пущинака.
Пущинака?
Това е Еди...
... а това Бил.
Здрасти.
Познавате ли се?
Бев иска да помогне. Няма проблем, нали? Че е момиче.
Разбира се.
Какво е това...
... река Нил.
И цели шест сфинкса.
Ричи.
Да не очаквахте Дядо Коледа?
Ричи е пич, ама като пика кляка.
-Чух те фусто. -Здрасти, Еди Спагети.
Мразя когато правиш така. Не ме наричай "Еди Спагети".
Харесва ти. Така изглеждаш готин.
Казвам се Ричи Тозиър.
Обичам да имитирам гласове. Това е Стан - човекът урина.
Станли е евреин, което значи, че е много умен и говори много.
Ричи има бърз метаболизъм, което го прави хипер активен.
Е, Грамадо, ще строиш ли бент или какво?
-Правил ли си преди? -Не.
Откъде знаеш, че ще стане?
-Защо да не стане? -Откъде знаеш?
Просто знам.
Просто знае.
Добре де.
-Ти си гений, Грамада. -Нищо особено.
Страхотно е. Спряхме потока.
Можем да наводним целия пущинак ако искаме.
Направихме го! Ние!
Да!
Аз съм натам.
-До скоро, алигатор. -До след малко, крокодил.
-До скоро, Бен. -До скоро, Бил.
Давай Силвър! Надалеч!
До скоро, Бевърли.
До скоро.
"Сърцето ми гори. "
Помогни ми.
Помогни ми, моля те.
Помогни ми.
-Помогни ми, Бевърли. -Ехо?
Има ли някой там?
Клоунът ни доведе тук. Всички се реем.
Коя си ти?
-Вики Бъроуз. -Аз съм Матю О'Конър.
Ние сме всички мъртви деца.
Ела по-близо, Бевърли. Искаме да се срещнем с теб. Реем се.
Татко!
-Какво става, мамка му? -В банята!
-Някой наднича ли? -В канала!
Какво мислиш, че си видяла? Говори, момиче.
Притеснявам се за теб, Беви.
Много се притеснявам.
Обясни ми.
Имаше паяк. Голям, дебел паяк.
Излезе от канала и може пак да се е мушнал там.
Сградата е стара, каналите са с размера на Ламанша.
Сега няма нищо.
Лягай си.
Много поздрави на приятелите ти, Бевърли.
Ще умрете ако се опитате да се биете с нас.
Ще умрете ако опитате.
Ще умрете ако се опитате да се биете с нас, Бевърли
Ще умрете ако опитате.
Еди, къде си?
Еди?
-Еди, къде си? -Тук съм, мамо.
Къде отиваш?
Трябва да изчезна за малко.
Къде?
Кажи ми къде отиваш.
Еди спри!
Загазил си, нали?
Еди?
Кажи ми кой се обади. Отговори ми.
Мамо, не плачи.
Уплаши ме. Трябва да ми кажеш
-Къде отиваш? -Връщам се в Дери.
Защо искащ да се върнеш в този малък смрадлив град?
Там няма нищо за теб. И никога не е имало.
Престани, мамо. Моля те.
Еди!
Да се махаме.
-Какво става? -Нищо.
-Изглеждаш сякаш си видял призрак. -Размърдай се!
Еди!
Извинявай, че те изоставям така.
-Имаме ли достатъчно шофьори за другата седмица? -Всичко е уредено.
Искам ти да караш Пачино. Помни, че обича "Линкълна".
Знам, Еди. Работата е под контрол.
-За теб се тревожа. -Аз съм добре.
Къде отиваме?
Гара Пен. В 11. 30 има влак за Бостън.
Видяха ме.
-Най-добре да тръгваме. -Мъртъв съм.
Ако бях на ваше място, нямаше да плащам за да гледам филм на ужасите...
... ами щях да погледна огледалото.
Да се махаме!
Да вървим!
-Видя ли им физиономиите? -Видях как влоши нещата.
Стига, Еди Спагети.
-Пошегувах се. -Понякога прекаляваш.
Ако не се шегувам ще си умрете от скука.
-Мъже ли сме или лукови глави? -Лукови глави!
Тогава да се държим като такива.
Вижте.
Изтръпвам от това място. Мисля че има призраци.
Честно да ти кажа, Еди такива неща не са емпирически възможни.
Казано на български, няма такива неща.
Държиш се като момче, кукло.
Това комплимент ли беше? Още на първата ни среща?
Защо Ричи е толкова специален?
Срещата не беше само с него, Еди. Обичам и теб.
Не се блъскайте!
-Еди, беше страхотно. -До скоро.
-Чао, Еди.
Иска ми се лятото никога да не свършва. Това е най-хубавото лято през целият ми живот.
Еди Каспбрак...
... разболях се от безпокойство. Почти се обадих в полицията.
-Еди беше с нас. -Махайте се.
Прибирайте се.
Мамо, това са приятелите ми.
-Ще се видим утре. -Еди трябва да почива утре.
Не искам повече да играеш с тях. Нищо добро няма да излезе.
-Но те са ми приятели. -Не ти трябва никой, освен мама.
-Имаш температура. -Добре съм.
Не взимай душ с останалите момчета. Не искам да хванеш техните бацили.
Момчета, не тичайте, това е коридор не писта! Хайде!
-Изкъпа ли се? -Не, сър.
Ще ти го обясня само веднъж:
В час по физическо се потиш. След това се къпеш. Схвана ли?
Всичко е наред, Еди.
Здрасти. Просто исках да ти кажа "здравей".
Тук е доста топло, нали?
Малко е неудобно.
Чакай да направя малко промени.
Ето ме и мен.
Долу ще ти хареса.
Не си много добър в бягането.
Ще се видим в сънищата ти. Връщай се по всяко време.
Доведи и приятелите си.
Хора страхотни сте. Лека нощ.
-Страхотен си! -Политическите шеги остаряват.
Кой познава Бети Форд? Трябва да поработим върху това.
Задръж, задръж!
Ето я и нея. Как е любимата ми племенница?
Радвам се, че успя. Искам да се видя с Милър в Понеделник.
Ще го уредя.
Ако ще водя другата седмица, ми трябва нов материал.
Има един с когото трябва да се срещнеш.
-Не мога да ти кажа... -Задръж!
Здравейте. Ричи Тозиър слуша. Кой е??
Кой?
Майк Хенлън, От Дери. Спомняш ли си?
Да. Със сигурност те помня, приятел.
Ами интервюто с Карсън в Понеделник?
Кой ще седне на бюрото и ще прави смешки?
-Вземете Лено, не ми пука. -Ричи!
-Какво да им кажа? -Каквото искаш!
Трябват ми няколко дни.
За какво?
За среща на скаутите в Лайноград, Мейн.
Престани, какво има?
А шоуто? А феновете?
Не знам какво става.
Не се ебавай.
Обещах.
Минали сме през много неща заедно.
Добре си. Ще се справиш с това.
Не. Това не може да е истина.
Помощ!
Помощ! Помощ!
Усетиха горещия ужасен дъх срещу лицата си.
В този момент, пуснаха камъка и побягнаха от пещерата.
Сега си бяха в къщи, но нищо не променяше начина по който се чувстваха.
Научиха се да бъдат смели заедно.
Победиха дракона с магическите камъни но вече нищо нямаше да е като преди.
Прочети това по-долу, Бил. Това ми е любимото.
-Наистина отлично. -Красиво.
Да, Бил ще напусне тоя смотан град, и ще срещне Сандра Дий...
... и останалите кучки в Холивуд.
Мечтай си, Ричи. Не искам да пораствам.
А аз искам. Искам да бъда кондуктор във влак и да видя света.
Ако майка ти те остави да пресечеш улицата.
Искам да бъда първият рок певец от Дери.
Или импресионист.
-Всичките ти гласове звучат еднакво. -Да ти го начукам, професоре.
-Ами ти, Бев? -Може би художничка.
Баща ми ме учи да рисувам.
Боен пилот. Когато порасна, ще вляза във въздушните сили.
Орнитолог. Обичам да каталогизирам неща, и да намирам логичното им обяснение.
Мога ли да ви кажа нещо?
-Ако се разсмеете, никога... -Няма, нали?
Една нощ, в стаята на Джорджи...
Какво по дяволите
Каква бъркотия. Светците да ни пазят.
Полицай Нел.
Върнали сте всичките лайна в каналите на града.
-Чия беше идеята? -Аз им показах как. Вината е моя
Идеята беше моя.
-И моя. -И аз участвах.
-Предполагам, че е било и твоя идея? -Да.
Чуйте ме добре. Имало е още едно убийство.
-Малката Велма Даниелс. -Велма Даниелс?
Намерили са тялото й в канала.
Ако идвате да си играете тук, идвайте заедно. Ясен ли съм?
Това значи заедно през цялото време.
Обещавате ли?
Какво мислиш, че щеше да ни каже Бил?
Не знам. Нещо се сговняса.
Всички са така.
С такава храна, кой може да ги обвини?
Я... Здрасти.
-Лари, Кърли и Мо. -Ричи!
Добре, отворко. Кой ме замери?
Ти? Ти беше, нали?
Кажи и може да оживееш четриочко.
В кино Парамаунт, кой беше?
Направление - Бананения Хилс.
Тозиър!
Бауърс!
Вземи гъба от г-н Марш и почисти всичко!
Върви!
Г-н Марш?
Страхотно.
Г-н Марш, тук ли сте?
Сигурно пак се е напил.
Г-н Марш?
Г-н Марш...
... имаше малък инцидент в столовата.
Не може да е истина.
Не!
Помощ!
Бип, бип, Ричи!
Върни се когато поискаш!
Ще ти покажа как се реем тук долу.
Всички долу се реят.
Някой да ми помогне.
В мазето има върколак.
Спрете го.
Денят в който снимах тази снимка, беше един от най-щастливите в живота ми.
Бяхме късметлии, че не се оставихме да ни убият.
Може би беше нещо повече от късмет.
Ако е така, надявам се да се върне с тях.
Щастливата седморка.
Донесох този стар албум от къщи.
Баща ми е бил изпратен в Дери по време на Втората световна война.
Колекционира снимки напомнящи за старите дни.
Кой се интересува от историята на тази тоалетна?
Колко пъти още ще повтаряш?
Продължи. Майкъл.
Това е старата леярна.
Една неделя през 1930 са направили търсене на великденски яйца там.
Леярната гръмнала, и всички хора били убити.
Това е водната станция на Дери. От тук целият град се снабдявал с вода...
... до голямото бедствие през 1900г...
Остава мистерия как 253 семейства изчезнали без следа.
Благодаря ти за това чудесно, макар и болезнено припомняне на историята.
Кой е следващият?
Как я караш, партньоре.
Върни ми го!
Или какво, момче? Или какво?
Тоя негър живее на моята улица.
Върни ми го.
От много време си трън в гъза на баща ми.
Обичаш ли фойерверки?
Какво ще кажеш за пиратка в джоба ти?
Хей ти!
Веднага престани.
Хванете го!
Радвам се, че не съм единствения който е видял нещо.
В началото не беше клоун. Беше върколак.
Не съм видял върколак. Само клоун.
Не разбирате ли...
... за Ричи е било върколак защото го видя в тъпия филм.
Но отдолу беше клоун.
Може да е зло което чете мислите ни...
... и разбира от какво се страхуваме.
-Ето какво се случва на децата тук? -Бъди сериозна.
Защо никой не каза нищо?
Лично аз мислех, че ще ме вземете за луд.
Аз също. Мислех, че само на мен се е случило.
-Не си сама. -Такива неща не са емпирически възможни.
Толкова е истинско.
-Почти ми взе вътрешностите за жартиери. -Това е просто от влиянието на филма.
Възможно ли е да е някой ненормалник облечен в клоунски костюм?
Не.
В Дери има някакво чудовище.
Ще те погреба.
Божичко, Хенри Бауърс.
По-добре да се махаме.
-Да се качим горе. Всички. Вземете камъни. -Камъни?
Камъни. Боеприпаси.
Моля ви, помогнете ми.
Мъртъв си!
Не мога да повярвам?
Това са дебелия, евреина и женчото.
Четриокия и тъпата кучка също.
Негро, нали знаеш как да ги наричаш.
Клубът на загубеняците.
Да, клубът на загубеняците.
Имам да се разправям с всички ви.
Но за днес ще се задоволя само с него.
Днес искам него. Така че се разкарайте.
Махайте се от тук.
-Кой ще ме накара? -Ние.
-Какво каза, дембо? -Изкарай си тапите от ушите.
Ти си педал, Бауърс. Махай се!
Заекващ изрод.
Очаква те изненада. Очаква те голяма изненада!
Бягай, Хенри!
Хайде!
Махай се.
Ами ако не искам?
Ние шестимата можем да те пратим в болницата.
Седмината.
Ще ви избия всичките.
Изкарай нов репертоар, боклук.
Ще ви избия всичките.
Благодаря.
Няма защо.
Кои сте вие все пак?
Нещо като клуб.
Да. Клубът на загубеняците.
Да.
Искаш ли при нас?
Да, искам.
Сега сме седем.
Щастливата седморка.
Чакай, чакай малко.
Няма начин да се каже от кога е тази.
Татко казва, че е от началото на 18 век, когато Дери е регистриран като град.
Задръж.
-Пениуайз Клоуна? -Това е той.
Това е той!
Преди 200 години? Бил е тук и тогава?
Стига бе. Това е просто скица.
Вижте.
Ето го отново.
Същият човек.
Не е човек.
То.
То!
Това стана и в стаята на Джорджи.
Вижте!
Ще ви избия!
Ще ви подлудя, и ще ви убия.
Аз съм всеки кошмар който сте имали, най-лошите ви сънища са действителност.
Аз съм всичко от което сте се страхували.
-Не! -Да! Да!
-Да. -Не!
Да. Да.
-И ти си го виждал. -Не исках.
Но си.
Да. Щом така искаш.
Да.
Точно това исках.
-Какво ще правим? -Какво имаш предвид?
Просто искам да забравя.
Не сме само ние.
Също и останалите деца. Като Велма Даниелс от моя клас.
Кой ще е следващият?
Бев е права. Трябва да направим нещо.
-Трябва да кажем на някого. -Те не виждат това което ние можем.
Когато пораснеш, ще престанеш да вярваш.
Ще се изсмеят и ще ни пъхнат в лудница.
-То убива деца, мамка му. -Трябва да направим нещо.
Помогнете ми.
Ти уби брат ми, копеле.
Нека те видим.
Покажи се.
Страх те е от нас, нали?
Чувствам го. Кълна се в Бог мога да го усетя.
Искам да го убия.
Помогнете ми.
Получихме писмо от мама.
Пита кога ще я направим баба.
Тъкмо си мислех за същото.
Сериозно.
Тя знае ли че съм секс маниак и че ти предпочиташ "Напълно непознати"?
Искаш ли да ми обърнеш малко внимание.
Не мърдай.
Домът на Юрис. Стан е на телефона. Най-добре да е за добро.
Здравей, Стан. Майк Хенлън е.
-Кой казахте? -Майк Хенлън.
-Майк Хенлън? -Да.
Дяволите да ме вземат.
Стан, То се върна.
-Сигурен ли си? -Да.
-Разбираш ли? Сигурен съм. -Разбрах.
-Знаеш колко трудно е да се обадя. -Схванах.
Можеш ли да го направиш, Стан? Моля те.
-Не мога да обещая, но ще се постарая. -Не помниш ли, Стан?
-Не помниш ли обещанието? -Да, Майк.
-Обеща. -Да, помня.
Надявам се, че ще дойдеш.
-Дочуване. -Дочуване, Стан.
Кой беше, скъпи?
Стан?
Никой.
Наистина никой.
Мисля да взема вана.
Сега?
Скаутът е надежден, лоялен, полезен, приятелски настроен, учтив тип,...
... послушен, бодър, пестелив...
... смел, чист и почтителен.
-Добре ли си? -Мисля, че това е лудост.
Едно от 10. По зле си и от мен.
Ако не се научим да го използваме, проклетия клоун ще ни взима един по един
Бип, бип, Ричи.
Кой остана? Бен? Бев?
Един от тях трябва да е добър.
Ти водиш с жалките 3 от 10.
Би ли млъкнал?
-Не заекваш през цялото време. -Първо дамите.
10 от 10. Не мисля, че има защо да стрелям.
Сякаш трябва да е Бев.
Да.
Все още е лудост.
-Не, не е. -Съгласна съм със Стан.
И какво като мога да стрелям добре?
-Мислиш ли, че шепа камъни могат... -Покажи им Ричи.
Обеците на майка ми. Истинско сребро.
Така става само в филмите. Нищо добро няма да излезе от това...
Сребърни са. Могат да го убият. Трябва да повярваме в това.
Кълна се, да изпълня дълга си към Бог и страната ми...
... да помагам на другите хора по всяко време, да поддържам физическата си форма...
... будният си ум и морал...
-Може би това не е толкова добра идея. -Стига мрънкал
Слушайте.
Вие, момчета няма защо да го правите.
Баща ми казва, че трябва да знаеш кога да се изправиш.
Щастливата седморка, Стан.
Казах, че ъм вътре.
Мислиш ли, че ще само ти ще се забавляваш, Бил?
Еди?
Аз съм с приятелите си?
Дай ми това.
Има вкус като киселина от батерия.
-Накъде са тръгнали? -В канала, тъпако.
Познайте какво няма да стане?
Няма да се върнат.
Искаш да кажеш, че трябва да отидем слезем там?
Стан, ако не искаш да идваш, сега е времето да се върнеш.
Страхотен избор. Да вървим.
Слизат в тръбата в която преследвахме онова куче.
Ти ги изпревари и ги подгони към нас.
Аз и Белч ще ги хванем. Побързай или няма да остане нищо за теб.
-Сам ли да отида?. -Да, сам.
От какво се страхуваш?.
Поне знаем, че сме на прав път.
Може би То ни иска точно тук.
Еди, накъде е Дери?
Бев, Застани отпред, за да можеш да стреляш.
Стойте заедно. Никой да не изостава.
Здрасти, малкия.
Предполагам, че ти си първият.
-Кой липсва? -Стан.
О, не!
Преди да умреш искам добре да помислиш за всеки хвърлен камък...
... и за всичко което си казал.
Помисли за това преди да умреш.
Какво беше това?
Вече не е там.
Белч!
Помощ!
Стан!
То идва!
Хванете се за ръце!
Това ли беше? Направихме ли го?
Вижте!
Бързо! Хванете се за ръце преди да сме се изгубили в бъркотията.
Дръжте се здраво.
Всички ли са тук
-Аз съм тук. Станли? -Да.
Ричи?
Да. Майк?
Тук.
-Чия е тази ръка? -Моята.
Ти ли си, Бен?
Да.
Каквото и да стане, дръжте се.
Не е толкова силно, колкото мислехме, а ако е нека пробва да ни убие.
Трябва да му се противопоставим.
Бил! Бил!
Джорджи?
Не, Бил.
Това не е Джордж. Не разваляй кръга.
Беви!
Какво правиш тук долу с тези момчета. Веднага се прибирай в къщи.
Татко? Татко, аз...
Вземи се в ръце. Това не е баща ти.
Там няма нищо.
Казах, "Там няма нищо. "
Кълна се, да изпълня дълга си към Бог и страната ми.
Стан.
Станли.
Станли противопостави се!
Давай! Страхувай се!
Бев, камъните!
По-вкусни сте когато се страхувате.
Побързай, Бев, Убий го!
Убий!
Ме!
Смешни сте.
Аз съм вечен, дете.
Аз поглъщам светове...
... и деца.
Вие сте следващите.
Това е киселина от батерия, боклук!
Убий го! Убий го, Бев!
Убий го!
Умри!
Помощ! Помогнете ми!
-Мъртво ли е? -Не мисля така.
-Да се махаме. -Трябва да го последваме.
-Не, мъртво е. -Трябва да сме сигурни.
-Звучеше сякаш умира. -Ами ако не е?
Закълнете се...
... че ако не е мъртво...
... Всички ще се върнете.
Кълна се.
Заклевам се.
Кълна се.
И аз се заклевам.
Кълна се.
Стани?
Качвам се да ти изтрия гърба...
... и гърдите ти.
И...
Санли?
Станли?
Стан?