О, господи!
Франк. Слава Богу!
Аз съм мъртъв. Труп съм!
Съжалявам, Франк, изгубих се. Този град е толкова объркан.
Жена ми излезе по-рано,
трябваше да закарам сина ми в новото му училище. Той плака.
-Направо ми разби сърцето. -Някакви други извинения?
-Не. -Добре. Трябва да си точен.
-Ясно ли е? -Съжалявам. Няма да се повтори.
-Здравей, Франк. -Радвам се да те видя, Марти.
-Извинявай, че закъсняхме. -Ал, помогни на Джими и Раул.
Разбира се. Този е неговият.
-Нямаш ли ми доверие? -Живея в опасен квартал.
-Взехте ли фалшивите пари? -Ето ги.
Добре изглеждат. Много добре.
-Ще работим заедно. -Чудесно.
Има един проблем обаче. Този тип - Ал...
Все ме пита за фалшификатора ми.
Инстинктът винаги ми подсказва, когато нещо не е наред
и сега е точно така, затова накарах да го проследят.
Той е агент на секретните служби.
-Какво трябва да направя? -Гледай тялото му да не изплува.
Искам да го гръмнеш още сега.
-Възможно е и ти да си такъв. -Забрави ли, че ти ме потърси?
-Гръмни го. Докажи ми, че бъркам. -Аз съм просто бизнесмен.
Тогава застреляй го и да се захващаме с бизнес.
Браво, Франк! Хайде, ела да хапнем един омлет.
Само да си взема пистолета.
Моят пистолет?
Арестувани сте.
Ти също. Секретни служби.
Знаеше, по тежестта му, че пистолетът е празен, нали?
Възможно беше да има един куршум.
Може ли да отидем някъде и да си поговорим за това?
-Не ти ли се отразява убиването? -Отразява се.
Не знам дали съм за тази работа. Толкова ме беше страх.
Постъпих в секретните служби, защото...
винаги съм искал да защитавам хората.
Да се хвърлиш пред нечий пистолет с надеждата,
че ще улучат теб вместо онзи, когото защитаваш. Това ти харесва?
Не знам. Може би...
-Не съм създаден за тая професия. -Ти си свестен човек, Ал.
-От теб ще излезе добър агент. -Откъде знаеш?
Познавам хората.
-Хайде. Да отидем да хапнем. -Искам да се прибера.
Когато започвах, ме предупредиха, че не си лесен.
-Ще се видим в службата. -По дяволите! Службата...
-Монро иска да го проверим. -Аз ще се заема.
-И аз ще дойда. -Не, ти си отиваш в къщи.
Джоузеф Макроли
Не съм любопитна жена, но алармата се включи.
Изплаших се.
Когато влязох вътре, обаче, се изплаших още повече.
Пушекът бил от трохите във включената фурна.
От 31 години живея в тази страна.
Обичам Съединените щати! Ходя в Белия дом.
Само в САЩ всеки може да посети дома на Президента.
И когато видях това... тези неща за убийствата,
се обадих в полицията. А те са се обадили на вас.
Но вие не дойдохте два дни!
Президентът получава 1400 заплахи годишно. Проверяваме всичките.
"Могат и да ме убият, но с убийството на
Робърт Кенеди се прочух за един ден." Сирхан Сирхан.
-Името му е Маколи, така ли? -Не, Джоузеф Макроли. От Денвър.
Помня този ден като вчера. Много плаках.
Джоузеф Макроли от Денвър?
Умрял е преди 30 години. Вашият човек е намерил документите.
Благодарим ти, Джак.
ФБР! Отворете!
Господи! Това си ти.
-Моля? -Франк Хориган?
-Да? -Агентът от секретните служби?
-Да, какво печеля? -Господи! Това наистина си ти!
-Кой, по дяволите, се обажда? -Значи ти си бил в апартамента ми.
-Макроли? -Защо не ме наричаш Бут?
-А защо не Осуалд? -Защото Бут е притежавал апломб.
Скочил на сцената, след като застрелял Линкълн.
-Къде се намираш? -По-близо, отколкото предполагаш.
Имам чувството, че сме стари познати.
Чел съм за теб. Бил си любимият агент на Джон Кенеди.
Но това беше отдавна. Как се закрепи толкова години?
Защо не го обсъдим някъде на чашка?
Не искам да знаеш много за мен.
-Имам намерение да убия Президента. -Не биваше да го казваш.
Заплахата към Президента, дори и на шега, е престъпление.
Говоря съвсем сериозно.
За това се иска просто човек да е готов да жертва своя живот.
-Точно така. -Е, аз съм готов.
И това, че ти си срещу мен, издига играта на по-високо ниво.
Съдбата ни събра, Франк.
-Аз просто не мога да отмина иронията. -Каква ирония?
Тази, че си свързан с убийството на двама президенти.
Чакай малко. Имам нещо на печката.
Живял е там 3 седмици.
Другите наематели го срещали, но сякаш не са го виждали.
По описанието ръстът му варира между 180 и 200 см,
а теглото между 75 и 90 кг.
-Възраст? -Между 28 и 45.
Когато предстои предизборна кампания, винаги има паника.
-Чакат те. -Здрасти.
-Сам. -Отдавна не си посещавал отдела ни.
-Новият директор не бил приятен. -Аз съм директор от 2 години.
Познаваш ли Мат Уайлдър?
Все още ми дължи 20 долара от финала по футбол през 86 г.
Старши агент Бил Уотс и Лили Рейнс.
-Секретарките стават все по-хубави. -А оперативните агенти по-стари.
Лили е агент, Франк.
Знам. Просто проверявам дали има чувство за хумор.
Седни да си поговорим за този тип.
Засега ще го наричаме Бут.
-Какво знаеш за него? -Опасен е.
-Откъде знаеш? -Познавам хората.
Защо не опита да научиш повече още първата вечер?
-Имахме тежък ден. -И затова си карал през пръсти?
-Бил си в стаята 10 минути. -Нямах разрешително.
-Предвид репутацията ти... -И какво ми е на репутацията?
-Да се върнем на въпроса. -Нека той се изясни.
Аз ли съм параноик или той се заяжда с мен?
Може би по малко и от двете.
Имаше време, когато бях арогантен почти колкото теб.
Времето ми е малко. Трябва да изтегля 75 агента от Маями.
Дръж ме в течение, Сам.
-Какво ще правим? -Ще продължим да разследваме.
-Нека телефонът ми се подслушва. -Нима ще се обади пак?
-Да, ще се обади. Притежава апломб. -Апломб ли?
-Означава нещо като дързост. -Знам какво означава.
-Аз пък погледнах в речника. -Ще подслушваме телефона ти.
Уотс не е и наполовина толкова арогантен, колкото теб.
За каква репутация говореше Уотс?
Знаеш много добре.
Че съм развалина със слаби способности за общуване.
За какво искаше да си говорим, освен за реномето ти?
Искам да ме зачислиш към Президента.
На твоите години? Та ти си динозавър.
-Този тип ще опита атентат. -Уотс ще възрази категорично.
Тогава го убеди. 30 години ти правя услуги.
-Колко пъти те спасих от уволнение? -Трябва да се върна, Сам.
Нима искаш да стоиш на пост? Не си млад вече.
Да. Някъде в гардероба имам чифт удобни обувки.
До всички постове. Спираме. Гостът иска да повърви.
Френският Президент идва.
По дяволите!
-Какво става? -Хориган е получил сърдечен удар.
-Ей, приятел, добре ли си? -Махни се!
-Какво става? -Съобщиха ни за сърдечен удар.
-Добре ли си? -Почивам си.
Копелета такива!
Кой беше умникът?
По местата.
-Кой беше шегаджията? -Може да не е шега.
-Не изглеждаше много добре днес. -Ще му платя с лихвите.
Откъде знаеш, че е "той"?
-Пропусна улицата ми, Ал? -Защо нямаш кола?
Живял съм в Ню Йорк. Обичам обществения транспорт.
Тогава защо ме разкарваш всяка вечер?
Харесва ми компанията ти.
-Странен е на вид. -Ако все още изглежда така.
Отбий тук.
Предизборните проблеми на Президента не бяха видни днес.
Заедно с Френския Президент, спряха при тълпата.
Сената не е коментирал новата спогодба.
Ще има официална вечеря в посолството.
Съветниците са доволни
от тази среща.
Странни типове има. Изпрати да поразпитат.
-Питай лудите. -Утре сутрин.
Чакай. Търсят ме на другата линия.
-Да? -Франк?
-Бут? Как си? -Благодаря, добре.
Изчакай да прекъсна другия разговор.
-Хванахте ли го? -Да. Задръж да го засечем.
-Да? -Опитвате се да ме засечете?
-Как не се сетих за това? -Направил си го. Достоен противник си.
-Притесних се за теб. -Защо?
Заради ескорта. Помислих, че ще припаднеш.
Трябва да влезеш във форма за работа като тази.
-Може би си прав. -Между другото гледам твоя филм.
-Филм ли? -Последните дни на Кенеди.
Пристигането в Тексас. Сигурно е било вълнуващо.
Онази сутрин на летище "Лав Фийлд".
Изглеждаш толкова жизнен. Джон Кенеди, Джаки... и ти.
Толкова млад и способен изглеждаш, Франк.
Какво стана с теб в този ден?
Само един агент реагира на стрелбата, а ти беше по-близо.
Сигурно си видял прозореца на библиотеката, но не реагира.
Нощем, когато те спохождат демоните,
виждаш пушката или виждаш как пръсват главата на Кенеди?
Ако бе реагирал можеше ли да го спасиш?
Но тогава сигурно твоята глава щеше да бъде простреляна.
Иска ли ти се да беше успял? Или животът ти е твърде мил?
Станалото станало, Бут.
Пред мен е статията в "Ескуайър". Пише за теб и за другите агенти.
Жена ти те напуснала и взела дъщеря ти.
Толкова си откровен за проблема ти с пиенето.
И за това, колко трудно е било да се живеее с теб.
Бях трогнат от честността ти.
Но за един честен човек светът е жестоко място.
Ами ти, Бут? Каква е твоята история?
Това е една епична сага.
Скоро ще си поговорим пак. Хубаво е да имаш приятел.
-Засякохте ли го? -Да.
Явно е имал устройство, което е заблудило апаратурата.
-Откъде се е снабдил с него? -Може да си го е направил,
-И няма как да го засечете? -Може с дигитален тест.
-Може ли да го засечете? -Ако телефонът му не е пара-аналогов.
Джак, ще получа ли точен отговор или да го гръмна в крака?
Добре. Ако се обади пак, дръж го на телефона.
Посъветвайте полицията да не чупят други врати.
Пред мен е статията в "Ескуайър". Пише за теб и за другите агенти.
Жена ти те напуснала и взела дъщеря ти.
Толкова си откровен за проблема ти с пиенето.
И за това, колко трудно е било да се живеее с теб.
Бях трогнат от честността ти.
-Защо ми пускате този запис? -Отменете вечерята на Президента.
Вечерята във Френското посолство?
Може да го бива с експлозиви както с телефоните.
-Ще си отваряте очите. -Може да има оръжие в посолството.
Мислиш, че французите ще убият Президента?
Защо всеки шеф на кабинета...
Няма доказателства, че заплахата е истинска.
Искаш да разубедя Президента и да обидя 40 млн. французи?
Може би онзи те е засегнал и ти преиграваш.
-Опитвам се да защитя шефа ти. -Аз също.
Изоставаме с 12 точки при прогнозите.
-Трябва да го видят. -Как умира ли?
Президентът изостава с 12 точки, това е лошо.
Но беше по-зле преди няколко седмици.
Ще проведе силна кампания в Средния запад и Калифорния.
Президентът и Първата дама на САЩ.
Н. Пр. Президентът на Франция със съпругата си.
Агент Рейнс, ослепителна сте тази вечер.
Направо да ви схруска човек, извинете за израза.
Опитвам се да ти съчуствам, но ме дразниш.
Защо пък съчувствие?
В прослушания разговор онзи спомена жена ти.
-Бившата ми жена. -Както и да е, съжалявам.
Съчувстват ми атентатор и жена, която дразня.
-Един танц? -Може би друг път.
След два часа свършвам работа.
-Какво гледаш? -Къде си криеш оръжието?
Не ми казвай. Нека сам отгатна.
5000 долара за президентския избирателен фонд
Скоро ще кацнем в Лос Анжелес.
Благодарим ви, че летяхте с нас. Заповядайте отново.
-Искам да открия сметка при вас. -Трябва да видя документите.
"Майкроспан Корпорейшън". Какъв бизнес?
-Компютърни програми. -Със седалище Сан Хосе ли?
Да. Базата ни е там, но откриваме офис в Лос Анжелес.
Не сте от Сан Хосе. Откъде сте?
-От Минеаполис. -Шегувате се! И аз съм от там.
Светът е малък.
Мразех зимите там. Стоях вкъщи и се тъпчех.
-В коя гимназия сте учили? -"Ню Брайтън".
-Такава гимназия няма. -Имаше, когато аз учех там.
Може би съм се объркала. Често ми се случва.
-Тази гимназия на Трета... -Ще се забавим ли?
Съвсем не. Само минутка още.
Благодаря.
-Много сте любезна. -Благодаря, г-н Карни.
Ще закарате ли колегата си до вкъщи?
-Защо флиртуваш с мен? -Флиртувам ли?
-Това доникъде няма да доведе. -Затова го правя.
Ще ти купя сладолед. Без други задължения.
-Колко жени агент има? -Около 125.
-Това е само фасада. -Моля?
За пред хората. 125 от 2000.
За популярност на Президента пред гласоподавателките.
-Стараеш ли се да бъдеш противен? -Дарба е.
Много от работата ни е фасада. Тичането край лимузината например.
Нужен е противотанков снаряд, за да огъне ламарината й.
Ние сме там заради шоуто, за престиж на Президента.
Ако аз съм тук заради жените, ти коя група представляваш?
На белите, свирещи на пиано хетеросексуални мъже над 50.
Не сме много, но имаме силно лоби.
-Когато те дразнят, времето лети. -Къде отиваш?
-Имам среща. -С кого?
Не е твоя работа.
-Искаш ли да те закарам? -Не.
Обичам този час на деня. Ще се поразходя.
Благодаря за сладоледа.
-До скоро. -Няма защо.
Ако погледне назад, значи я интересувам.
Погледни палаво назад и после продължи.
Ейбрахам! Ще ми се да съм бил там, за да ти помогна!
Здравей, бебчо! Как си?
И ти ми липсваше.
Не исках да ви изплаша. Взех адреса ви указателя.
-Но той не е вписан. -Най-добре ще е да бъда откровен.
Проследих ви. Съжалявам, не ме бива много по тази част.
Отскоро съм в града. Бихте ли вечеряли с мен?
Много мило, но...
Исках да се извиня, че не съм от Минеаполис.
Задавам много въпроси.
Споменахте ли за нашия разговор в банката?
-Не. -Може ли?
Рори! Успокой се!
-Пам? Какво става? -Това е съквартирантката ми.
-Сали, това е г-н Карни. -Радвам се да се запознаем.
-Тъкмо излизах. -Боя се, че не мога да ви пусна.
Моля?
Не трябваше да си от Минеаполис.
Не знам какво искате, но...
-Аз съм Сали. -А аз Пам.
-Оставете името и телефона си. -И ще ви се обадим.
Франк? Нали не възразяваш, че те търся в службата?
-Защо не се отбиеш? -Бих искал.
Да поздравя тези, които се включват по-късно.
С удоволствие бих наминал. Имаме много общи неща.
Така ли? Какви например?
И двамата сме готови да дадем живота си за Президента.
Честни и способни хора, предадени от най-близките.
-Аз не съм бил предаван. -Разбира се, че си.
Комисията "Уорън" заключи, че си бил "особено неефективен".
Порицаха всички агенти, които са пили предната вечер.
Все едно ако си бяхте легнали в 10, днес Кенеди щеше да е жив.
-Може би са били прави. -Не са.
Ти искаше да има агенти до колата му. Той отказа.
И знаеш ли защо според мен? Защото искаше да умре.
Винаги говореше, че ще бъде убит.
Любимото му стихотворение беше за смъртта. Той искаше да умре.
и не го интересуваше, че смъртта му ще съсипе твоя живот.
Ти на какво мнение си?
Франк?
-Теб кой те предаде? -Не е маскирал разговора.
Същите хора. Но аз ще им го върна.
На моята улица ще изгрее слънце. Но дали и за теб ще е така?
Боя се, че ти предстои да изпиташ много болка.
Колко още глупости трябва да слушам?
Той е отвъд улицата. Лафайет Парк!
Бут!
Казах ти да се постегнеш, Франк.
Това е той. Ал, това е той!
Конфискувам тази кола. Облегна се с длани тук!
-Имаме отпечатъци! -Добре ли си?
ОТПЕЧАТЪК ОБРАЗЕЦ
СЪВПАДЕНИЕ
Ей, Тони, погледни!
-Това са отпечатъци на агент? -Много странно.
По дяволите! Секретно е. Не можем да им кажем.
За съжаление не попаднахме на нищо.
-Сигурен ли си? -Проверихме ги основно.
Тръгвам с Президента. Ти продължи разследването.
-Какво да правя? -Измисли нещо.
Ставаш непоносим, когато нещата не вървят.
Приятелите ти те предупредиха.
Днес Президентът започва предизборния си тур.
Президентът изостава с 10 токчи от своя опонент.
Той ще се концентрира на Средния Запад.
Кампанията ще приключи в Чикаго.
Резервация.
Има ли полет във вторник от Вашингтон до Лос Анжелес?
Искам билет без фиксиран обратен полет.
Ще разтоварим хеликоптерите. Кой агент определя маршрута?
Джаклин Кинг.
Тук Уотс, пристигане в 13, 15.
-Къде ще оставим колите? -Има място за нас.
След 10 минути кацаме. Докладвайте за обстановката.
Тук, в Денвър сме се събрали под сянката на гиганти.
Храбри пионери, дошли да изградят една нова нация.
Днес от нас се очаква същото от нас.
И да оставим наследство.
-Чист ли е сектор 3? -Сектор 3 чист.
Днес Президентът е в Денвър...
Живеем в период на глобален икономически преход.
Нуждаем се от разбиране и инициативност,
за да осигурим мир и прогрес за всеки американец.
Скоро ще бъде в Лос Анжелес,
където ще се бори за спорните 54 гласа.
Обажда се Съни Ригс.
Ако имате намерение да го видите, обадете ми се.
-БАНКА САУТУЕСТ -Програмата се мени непрекъснато.
По повод другия ви въпрос, изпратете чека в щаба.
Дами и господа, Президентът на Съединените щати.
Извървяхме дълъг път до целта...
Имаме проблем. Уведомете хората от Белия дом.
Утре в Милуоки не очакваме трудности.
50 000 долара за "Победа в Калифорния".
Повикване на полет 318
Започваме качването.
Правим проверка.
Здрасти, приятел. Откри ли някакви бомби днес?
-Първата дама пита ли за мен? -Познаваш ли ги?
-Не искам да ги познавам. -Защо?
Може да реша, че не си струва да ме убият заради тях.
Ето я и моята смяна. Ще дойдеш ли с мен в бара?
-Не ни е разрешено да пием. -Само ще чуем пианиста.
Свирил съм за президенти и с президенти.
Веднъж с Никсън изпълнихме доста прилично "Лунно сияние".
-Чух, че не те харесвал. - Разбирахме се добре.
Шефът на кабинета му беше опак човек.
Веднъж искаше да разпръсна антивоенна демонстрация.
Отвърнах му, че не мога. Свободата на словото и прочие.
Той ми заяви: "Когато говоря с теб, аз съм Президентът."
Казх му: "На мен ми приличате на торба фъшкии..., сър."
-Харесва ми това "сър" накрая. -И аз така мисля.
Защо не слагаш слънчеви очила на пост?
Искам побърканите да ми виждат очите.
Понякога погледът е по-силен от пистолет.
Разбираш ли ме?
Спипа ме натясно.
Ти по-добре си носи очилата, миличка.
От какво се страхуваш, агент Рейнс?
Да не направя голяма грешка.
Лека нощ.
Ето последни инструкции за Милуоки.
Благодаря.
Не вдигай.
Рейнс.
Веднага слизам.
"Пътника" губи в Джорджия, така че Милуоки отпада.
Ще правят митинг някъде около Атланта.
По дяволите.
Какво правя?!
Ох, Лили...
Сега трябва отново да обличам всички тези боклуци!
Радвам се, че дъждът не ви попречи да дойдете.
Казвам: "Не само гласувайте за мен, бъдете с мен."
И вие днес правите точно това. Може да се понамокрим,
но познайте кой ще потъне в деня на изборите!
-Какво ново с подозрителните? -23-ма луди са под наблюдение.
А болницата?
Осигурена е кръв от кръвната група на "Пътника".
Има 2 маршрута дотам.
-Добре ли си? -Направо съм на умиране, Лили.
Какво е това? "Психологически профил на Джон Бут"?
-Е, направи ли грешка? -Моля?
Каза, че те е страх да не направиш голяма грешка.
Нека бъдем реалисти. Не работим в банка.
-Имала си връзка с агент? -Той не беше агент.
Напуснал те е, защото не си се отказала от работата си?
Аз го напуснах, Франк. Защото държа на работата си.
Преживях го тежко.
И няма да допуснеш мъж да застане пред кариерата ти.
А сега си влюбена в мен и това те плаши?
-Издухай си носа. -Извинявай.
А ако аз се откажа от работата си заради теб?
Защо ще го правиш?
За да не допусна кариерата ми да застане между мен и жена ми.
Франк...
Моля те, бъди внимателна.
Това събитие довечера беше широко рекламирано.
Уотс, Хориган е. Опасно е. Вкарайте "Пътника" отзад.
Разбрано, ще използуваме подземния вход.
-Уотс, Бут сигурно е тук. -Да не би да го разпозна?
-Не, наречи го предчувствие. -Не си гадател.
Всички постове по местата си.
-Имаш температура. -Бъди нащрек там вътре.
Едно качество е особено характерно за Президента.
То му спечели всеобщата симпатия на трудещите се американци.
Това качество се нарича кураж!
И аз ви питам, ще подкрепим ли човека, който подкрепи нас?
-Сцена - дясно? -Сцена - дясно, всичко е наред.
-Сцена - ляво? -Сцена - ляво, чисто е.
Сцена - център? -Сцена - център, тук е нормално.
Президентът на Съединените щати и Първата дама!
-Оръжие! -Долу! Залегнете!
Какво става?
Чисто е.
-Фалшива тревога. -"Пътника" е в безопасност.
-Добре ли сте? -Нищо ми няма.
Всичко е наред, приятели. Просто фалшива тревога.
Вълнуващо, нали? Заемете местата си, моля.
Било е само гърмене на балони. "Пътника" иска да продължи.
Знаеш ли колко гласоподаватели ни струва това?
Президентът изглеждаше като страхливец!
Мисля, че добре изглеждаше. Ти приличаше на страхливец.
-Смешно ти е, а? -Ти си смешен, Хари.
-Нямаш представа какво вършим! -Стига!
Ще те пратя да работиш в Аляска!
Дръж го далеч от мен и от Президента!
-Той ни позори! -Не можеш да му говориш така!
Не работя за него.
Работиш за мен или поне така беше. Махам те.
Дългът ми от баса. В случай, че не се видим.
Франк,
ако признаеш, че е било грешка...
-Няма да се извинявам. -Не ти го и казвам.
-Все пак Президентът беше унизен. -Но е жив, нали?
-Пазим и достойнството му. -Не ми плащат за това.
Ами когато хванаха гаджето с Кенеди ти си казал, че е с теб?
-Слух е. -Знам цялата история.
Наказали са те един месец без заплата.
-Той беше различен. -Може би ти си бил различен.
Така е, да. Цялата страна беше друга.
Всичко щеше да е различно сега, ако тогава бях такъв параноик.
Франк...
Защо просто не се оттеглиш? Ще живееш от пенсията си.
Един друг човек ме попита същото.
Харчиш само за плочи с джаз.
Но искам да работя по случая "Бут".
Добре. Но за охрана не мога...
Разбирам.
Тази история в Чикаго...
Никога преди не съм вдигал фалшива тревога.
Бил си болен. Доказано е, че това влияе на преценката.
Франк, разбери. Стар си вече.
Какво стана в Чикаго, Франк?
Бут?
-Балоните ли те стреснаха? -Бил си там?
Чудех защо човек като теб би си рискувал живота за него.
Странна професия. Не знам дали е героична или абсурдна.
А защо човек като теб рискува живота си, за да го убие?
-Виж в психологическия ми профил? -Не вярвам в тези неща.
И аз. Действията на човек не са еднозначни с психологията му.
-Не става така. -А как?
Господ не наказва лошите, нито възнаграждава добрите.
Всеки умира. Някои умират, защото го заслужават.
А други - просто защото са от Минеаполис.
Ако всичко е без смисъл, защо ще убиваш Президента?
-За да изтъкна тази отврат. -Май имаш нужда от секс.
А ти? Посочи ми нещо в живота си, което да има значение.
-Свиря на пиано. -Не е достатъчно.
Откъде знаеш? Ти свиририш ли?
Виждал съм те сам в бара, където ходиш.
Няма кауза, която да си заслужава. Единственото, което имаме, е играта.
-Аз нападам. -Кога ще започнем да играем?
Времето тече, Франк. Всичко хубаво.
Отново не успях да го засека.
По дяволите!
Господи, Франк!
Обаждам се от часове. Уплаших се за теб.
Болен съм, уморен и въоръжен, така че внимавай.
-Освен това може би си и гений. -Неоценен обаче.
-Слуша ли обажданията? -Да. Помниш ли...?
Обади се в офиса ни в Минеаполис.
Провери смъртните случаи и убийствата,
Ще ме чуеш ли?
-Е, изплюй камъчето. -Говорихме със строителите.
Е, има един преподавател по дизайн от Пасадина.
Срещнах го на конференция по дизайн преди около година.
Пихме по една бира в хотела. Изглеждаше приятен човек.
Когато разговорът стигна до политика, изведнъж се озлоби.
Каза, че бил предаден от правителството и иска да си отмъсти.
Начинът, по който го каза, ме изплаши до смърт.
Побързах да се сбогувам с него и изчезнах.
За съжаление не помня името му.
Спомена, че бил от Финикс.
Трябва да се срещнете с Уолтър Уикланд от Финикс.
-Отиваме във Финикс. -Искаме и художник.
-Да ни факснат скицата. -Сам ли се сети за това, Ал?
-Я не се занасяй. -Казах, че си добър агент.
Не прилича много на него, но трябва да е Мич Лири.
-Не съм го виждал от близо година. -Какво знаете за него?
Виждате ли този инвалиден стол? Мич ми го купи.
Струва повече от 1000 долара.
-А това виждате ли? -Спокойно!
Това е за в случай, че се върне.
Обвини ме, че съм откраднал един от моделите му.
Заплаши ме със смърт за тази ми нелоялност.
Съобщете ми, ако го хванете. Ще спя по-спокойно.
-Къде можем да го намерим? -Имах някъде адреса му.