Проклети хлапета.
Когато беше плъх, не бе с толкова претенции.
Бе до гуша в помията!
Каналите ти се виждаха добри, а сега не искаш да се цапаш?
О, не! Не, Лорд Волдемор!
Няма ли начин да го направим без момчето?
Не! Момчето е всичко. Не става без него.
И ще бъде направено, точно както аз кавам!
Няма да Ви разочаровам, господарю!
Добре, събери старите ни приятели!
Ще им изпратя знак.
Наджини носи интересни новини.
Казва, че отвън стои един стар мъгъл и подслушва всяка наша дума.
Отдръпни се, Опаш, за да пострещна госта ни подобаващо!
Авада Кедавра!
Хари...
Хари!
Добре ли си? - Хърмаяни... Лош сън...
Ти кога пристигна? - Сега, а ти?
Снощи... - Стани... Стани, Роналд!
Мили боже! - Сериозно, обличай се!
И се разсънвай! Хайде, Рон!
Майка ти каза, че закуската е готова!
Къде отиваме, Рон? - Нямам идея.
Хей, татко, къде отиваме?
Навътре в гората! И по-живо!
Артър! Време беше синко!
Съжалявам, Амос, но имах няколко сънливци.
Всички, това е Амос Дигъри.
Мой колега от министерството.
А този борбен, млад мъж трябва да е Седрик, ако не греша?
Оттук.
Брадата на Мерлин! А ти трябва да си Хари Потър?
Да, сър. - Много ми е приятно, че те срещам.
На мен също, сър!
Почти стигнахме!
Всички тук ли са? - Да, сър!
Подредете се. - Всеки да си намери място.
По-бързо, в кръг.
Защо стоим до стара кубинка. - Това не е просто стара кубинка,
а летекод.
Време е да тръгваме!
Какво е това "летекод"?
Готови? На три.
1, 2... - Хари! - 3!
Сега се пуснете! - Какво?!
Пуснете се!
Е, синко, като за пръв път, как беше?
Типично за Артър, да се шегува.
О, вижте това!
Е, деца, добре дошли в лагера на Световното по куидич.
Магьосници от цял свят.
Виж!
Тук пътищата ни се разделят. - Ще се видим на мача.
Седрик, оттук. - Благодаря.
Това е палатката, сине. - До по-късно, Седрик.
Заповядайте в нашия дом.
Какво?
Чудесно! - Отлично! Страхотно!
Момичета, да разопаковаме.
Рон, излез от кухнята, всички сме гладни.
Свалете си краката от масата! - Свалете си краката от масата!
Обичам магията!
Татко, виж!
Колко нависоко сме!
Нека да Ви го кажа така:
Ако завали, ще сте първите, които ще научат.
С татко сме в министерската ВИП ложа.
С лична покана от Корнелиус Фъдж.
Не се хвали, Драко!
Няма нужда пред подобни хора.
Наслаждавай се, докато още можеш.
Хайде всички... Намерете си места.
Казах ви, че си заслужават чакането.
Ето ги ирландците... Трой, Мълет, ОРайън!
Ето ги и българите!
Леле!
Кой е този?
Това, сестро, е най-добрият търсач в света.
Крум! Крум! Крум! Крум! Крум! Крум!
Крум!
Добър вечер!
Като министър на магията
за мен е огромна чест...
да приветствам всеки един от вас...
на финала на 422-рото "Световно първенство по куидич".
Нека мачът започне!
Няма друг като Крум! - Като Крум?
Как се рееше, по бърз от вятъра.
Той е повече от атлет... - Атлет, атлет...
Той е артист! - Рон, май си влюбен!
Млъквай!
Виктор, обичам те! Виктор, аз истински те обича-а-ам!
Много, много... и сърцето ми гасне по теб!
Ако се съди по шума отвън, ирландците истински празнуват!
Спрете, млъкнете.
Не са ирландците.
Трябва да се махаме оттук! Веднага!
Всички се връщайте към летекода! И стойте заедно!
Джордж, отговаряш лично за сестра си Джини!
Хари!
Хари! Хари! Хари!
Морсморде!
Хари?!
Къде си? - Хари!
Търсим те от часове.
Как си?
Какво е това?
Вцепени се!
Това е синът ми!
Рон, Хари, Хърмаяни, добре ли сте? - Кой направи това?
Крауч, чуваш ли се? - Кой от вас го стори?
Не смейте да лъжете! Намерени сте на местопрестъплението!
Престъпление?! - Барти, те са просто деца.
Какво престъпление? - Това е Черният знак, Хари!
Неговият знак!
На Волдемор?
Имаше много хора тази вечер... с маски и ни преследваха.
Тихо.
Смъртожадни!
Последвайте ме! - Имаше и мъж...
преди това. Там!
Всички, насам.
Хари, кой... кой беше? - Не знам.
Не му видях лицето.
Нещо от количката?
Нещо от количката, младежи?
Всекивсусов бонбон дъвка и две жаби.
За мен само няколко дъвки. Ето. - Не. Аз ще платя!
Дъвки... Благодаря!
За мен може ли една тиквена торта?
Благодаря.
Още нещо, миличък?
Не, не съм гладен, благодаря!
Кой желае сладкиши?
Ужасно е!
Как може министерството изобщо го допусна?
Няма ли някаква защита? - Имаше и то каква?
В това е проблема, според баща ми...
че всичко е станало под носовете им.
Белегът отново те боли, нали?
Добре съм!
Мисля, че Сириус ще иска да узнае за това
какво видя на Световното и съня ти.
Сириус Блек
Ето, Хедуик. Намери го!
Очистете пистата!
Определено това не се вижда всеки ден!
След като всички сме седнали, бих желал да направя изявление.
Замъкът и тази година ще е Вашия дом,
но освен Вас, ще приюти и специалните ни гости.
Вижте, "Хогуъртс" бе избран...
Какво има...
Вече са тук.
Тук ли са?! Ами да изчакат още малко!
Та... "Хогуъртс" бе избран за домакин на легендарно събитие.
Тримагическия турнир!
За тези, които не знаят, турнира противопоставя
три училища в сериозни магически изпитания
и от всяко ще участва само по един представител.
И нека ви бъде пределно ясно: Ако Ви изберат, оставате сами.
И повярвайте, когато Ви казвам, че това не е за хора със слаби сърца.
Повече - по късно! Сега да приветстваме с добре дошли
очарователните дами от академията за вълшебства "Бобатон"
и тяхната директорка Мадам Максим.
Мили боже!
Леле, това е много едра жена...
Сега и приятелите ни от север:
гордите синове на "Дурмщранг" и техния директор Игор Каркаров.
Това е той... Виктор Крум!
Албус... - Игор.
Проф. Дъмбълдор, моите коне пътуваха много дълъг път
и се нуждаят от грижа. - Не се притеснявайте, мадам Максим...
пазачът на дивеча в "Хогуъртс" ще се погриже за тях...
Но, знайте, мосю Агрид...
че те пият само чисто уиски.
Идиот!
Моля за внимание!
Искам да кажа няколко думи...
Вечна слава
очаква ученика, който спечели Тримагическия турнир.
Но за да го постигне, ще трябва да оцелее след три изпитания...
Три много опасни изпитания.
Щуро! - Щуро!
Поради тази причина министерството постави допълнително правило.
За да ни го обясни
при нас е представителя на департамента по Международна Магия,
г- н Бартиус Крауч.
Господи! Това е Лудоокия Муди.
Аластор Муди? Аврорът?!
Аврор ли? - Ловец на тъмни магьосници,
полвината затворници на Азкабан за заловени благодарение на него.
А това не запазва здавия ум.
Скъпи, стари приятелю, благодаря Ви, че дойдохте.
Този глупав таван.
Благодаря.
Какво ли пие?
Не знам, но едва ли е тиквен сок.
След дълго обмисляне, министерството реши, че за собствената Ви безопасност
никой ученик, под 17 години...
няма успее да заяви участие и да се бори за победа в Турнира.
Решението... - Глупости!
Пълни глупости!
Тишина!
Огнения бокал!
Всеки, който иска да участва в Турнира,
трябва само да напише името си, на парче пергамент,
преди полунощ в четвъртък.
Но не го правете лекомислено,
защото ако сте избрани, няма връщане назад.
От този момент нататък Тримагическия турнир е започнал.
Аластор Муди.
Бивш аврор...
към Министерството
и новия ви учител по "Защита срещу Черните изкуства".
Тук съм, защото Дъмбълдор ме помоли. Историята свърши. Финито. Край!
Други въпроси?
Отлично.
Щом се захващаме с тъмните изкуства...
вярвам, че практическото обучение е най-добро!
Преди това някой от Вас да ми каже... Колко непростими проклятия има?
Три, сър. - И се наричат така...
Защото са непростими. Използва ли се някое от тях ще...
Ви докара еднопосочен билет за Азкабан. Правилно!
Министерството мисли, че сте твърде млади, за да видите какво представляват,
но аз съм на друго мнение! Трябва да знаете срещу какво се изправяте...
за да сте подготвени...
и да намерите друго място за дъвката си, а не под бюрото, г-н Фънигън.
Невероятно! Старецът вижда какво става зад него.
И чува всичко в стаята!
Е, кое проклятие ще видим първо?
Уизли! - Да.
Стани!
Казвай проклятие... - Ами...
Баща ми е споменавал едно... - Да.
"Империус". - Да, той го знае много добре.
Създаде доста проблеми на министерството преди години.
Може би това ще Ви покаже защо?
Здравей...
Каква красота.
Енгорджио!
Империо!
Не се плаши. Напълно безобидна е!
Само ако Ви ухапе...
е смъртоносна.
На какво се смееш?! - Махни го от мен!
Талантлива е нали?
Какво да я накарам сега? Да скочи сама през прозореца?
Да се удави?!
Много вещици и магьосници твърдяха,
че са изпълнявали волята на Вие-знаете-кой,
само под влиянието на проклятието "Империус".
И ето въпроса: Как да различим лъжците?
Друго... друго!
Слушам те, Лонгботъм!
Стани!
Проф. Спраут ми каза, че имаш изявен талант по билкология.
Има едно проклятие... "Круциатус".
Правилно! Точно така!
Ела... ела. Хайде, миличък.
Това за измъчване... Круцио!
Спрете! Не виждате ли, че страда?! Спрете!
Може би Вие ще ни кажете последното, непростимо проклятие, г-це Грейнджър.
Не?
Авада Кедавра!
Убийственото проклятие.
Само един е оцелял след него
и в момента се намира в тази стая.
Изумително, нали? Как напълно преобрази урока?
Беше ужасяващо да си в една стая с него сякаш наистина е бил там.
Има причина тези проклятия да се наричат "непростими".
И той ги преподава в училище! Не видяхте ли лицето на Невил?
Невил?
Синко...
Добре ли си?
Хайде, да пийнем малко чай. Искам да ти покажа нещо.
Отмести се...
Дайте път!
Внимание... - Успя!
Ти... - Отлично.
"Вечна слава"... - Кой ли ще победи?
След три години може нас да изберат. - По скоро теб отколкото мен.
Да!
Благодарим на всички.
Току-що приключихме. Тази сутрин!
Няма да стане!
И защо мислиш така, Грейнджър?
Виждате ли това? Линията на възрастта. Дъмбълдор лично я постави.
Е, и?
Не е възможно гений като него да се измами с нещо толкова елементарно
като състаряващата отвара. - Затова е толкова гениална.
Защото е толкова "елементарна"!
Готов ли си, Фред? - А ти, Джордж?
На екс! - На екс!
Да... да...
Готов?
Беше твоя идея... - Не, твоя беше...
Ела ми тук, лъжецо!
Не сме приключили. - Ще ми паднеш!
Моля Ви, седнете.
Ето момента, който всички очаквахме.
Изборът на шампионите!
Шампионът от "Дурмщранг" е Виктор Крум.
Браво!
Честито.
Насам!
На "Бобатон" е Фльор Делакор.
На "Хогуъртс" - Седрик Дигъри.
Отлично! Имаме трима шампиона,
но преди края на турнира само един ще влезе в историята...
и ще повдигне наградата на шампионите...
този съд на победата...
Тримагическата купа!
Хари Потър?!
Хари Потър!
Не... не!
Хари Потър! - Хайде, Хари...
Отивай!
Измамник!
Няма 17 години!
Протестирам! - Тишина!
Как допуснахте това?
Хари, ти ли постави името си в бокала?
Не, сър.
Накара ли някой друг?
Не, сър.
Напълно сигурен ли си? - Да, сър.
Разбира се, че лъже. - Разбира се.
Огненият бокал е изключителено силен магически предмет.
Само човек с огромни магически познания може да го излъже.
Магьосник с познания, по-големи от тези на четвъртокурсник.
Виждам, че си мислил по това, Лудооки...
Работата ми е да мисля като тъмен магьосник, Каркаров. Или не помниш?
Достатъчно, Аластор.
Слушаме Ви, Барти.
Това, което е абсолютно сигурно,
е, че Огнения бокал в обвързан с ненарушим магически договор.
Г- н Потър няма избор!
Тази вечер стана
един от Шампионите.
Това не може да продължава, Албус?
Първо "Черният знак", а после и това...
Какво предлагаш, Минерва?
Да му се сложи край...
Не позволявай на Потър да се състезава!
Чу, Барти. Правилата са ясни.
По дяволите, Барти и правилата му!
Откога се съгласяваш с министерството?!
И на мен ми е трудно да повярвам, че това е съвпадениe, но за да разберем
значението на тези събития, е по-добре за момента
да не предприемаме нищо!
Да не правим нищо?! Какви са гаранциите?
Потър е момче, а не парче месо.
Съгласен съм със Сивиръс...
Аластор, ще наблюдаваш ли Хари?
Мисля, че ще се справя. - Но нека не знае за това!
Притеснявам се за това, какво ще предстои,
знаейки срещу какво ще се изправят.
Както всички ние!
Как го направи?
Все едно... Няма значение.
Най-добрият ми приятел ме лъже. - Знаеш ли какво?
Не ми се слуша.
Рон, не исках това да стане.
Ясно?
Държиш се като глупак. - Да, това съм аз...
Рон Уизли - глупавият приятел на Хари Потър.
Не съм слагал името си в Бокала. Не искам вечна слава...
само...
Виж, не знам какво стана тази вечер... нито защо.
Просто стана. Ясно?
Разкарай се!
Как така сте четирима?
Здравейте!
Аз съм Рита Скийтър.
Пиша за "Пророчески вести"...
но това вече го знаехте, нали?
Вие сте тези, които не познаваме...
Обожавам розовите страни на "Бобатон"...
Тайнството, прикрито зад тези големи мускули, куража, живота...
С две думи. Какво прави шампиона корав?
Определено аз искам да узная. Да не споменаваме моите читатели.
Е, кой ще сподели пръв.
Да започнем с най-младия. Чудесно!
Уютно е, нали?
Това е килера с метлите. - Сигурно се чувстваш като у дома си.
Проблем ли е да те питам тук? - Ами, не...
Седни, Хари...
Едно момче на 12... - На 14.
Ще се състезава срещу трима ученика...
не само по-големи и по-подготвени, но и овладели магии, които не си сънувал.
Страх ли те е?
Не знам... не съм мислил за това!
Остави перото.
Едно момче, което е само на 12...
На 14...
а вече е легенда. Твоето минало ли е
причината, за да участваш?
Аз не съм се включвал! - Разбира се, че не си...
Хари, всички обичат непокорните!
Задраскай последното!
Да поговорим за родителите ти... Как биха се чувствали:
Горди или загрижени? Всеки, искащ да привлече внимание,
се поддава на тъмни страсти...
Хей...
Изобщо няма сълзи в очите ми!
Хари, не мога да рискувам с Хедуик,
След събията от Световното, министерството проверява
все повече сови, а твоята се разпознава лесно.
Трябва да поговорим! На четири очи!
Чакай ме в стаята на "Грифиндор", в събота, 01:00 часа сутринта.
Увери се, че си сам.
Сириус
Послепис: Птицата кълве!
Сириус?
ХАРИ ПОТЪР И ТРИМАГИЧЕСКАТА КУПА
"Хари Потър, 12 годишен,
подозрително бе избран в Тримагическия турнир. "
"В очите му се появяват сълзи, при споменаването на родителите му. "
Сириус?
Как?
Хари, нямаме много време, така че направо на въпроса.
Ти ли сложи името си в бокала?
Не! - Тихо!
Трябваше да попитам! Сега ми разкажи повече за съня си.
Спомена за Волдемор и Опаш, но още кой беше в стаята му?
Не знам. - Не чу ли името му?
Не...
Волдемор каза, че иска нещо...
изключително важно... - И какво беше то?
Искаше... мен!
Не знам как, но каза, че имал човек, който ще ме залови.
Не знам, нали беше само сън?
Да.
Просто сън.
Виж, Хари,
Първо смъртожадните на Световното, а после и името ти се появява в бокала?
Това не е съвпадение и вече "Хогуъртс" не е безопасно място за теб.
Какво каза? - Казвам,
че дяволът се спотайва в сенките. Игор Каркаров беше смъртожаден!
А никой, повтарям никой, не може да спре смъртожаден.
А Барти Крауч е човек с каменно сърце,
защото изпрати единствения си син на заточение в Азкабан.
Мислиш че някой от тях е сложил името ми в бокала?
Хари, не знам кой е направил...
но определено не ти е приятел, защото мнозина са загинали в този турнир.
Не съм готов за това. - Нямаш избор.
Някой идва. - Хари, дръж на приятелите си.
На кого говореше? - Какво?
Чух гласове.
Може да ти се е причуло.
Е, няма да си първият!
Лъжеш ме повече, отколкото очаквах!
Невероятно!
- Невил, пак го правиш!
О, съжалявам!
Това са просто някакви водорасли, в които няма нищо вълшебно.
Муди ми ги даде и са особени.
Престани с глупостите...
Кажи му го сам...
Рон, това е абсурдно... кажи му го ти!
Няма начин!
Роналд поиска да ти предам, че е дочул от Шимс,
а той от Парвати, че Хагрид те търси!
Добре... Е...
Какво?!
Да отиде веднага...
Шиймс казал е на Павати...
Не ме карай да го повтарям!
Хагрид те търси!
Е, можеш да кажеш на Рон... - Да не съм ви сова?!
Взе ли мантията-невидимка, както те помолих?
Да, в мен е.
Хагрид, къде отиваме? - Скоро ще разбереш!
И внимавай, защото е важно!
Какво е това цвете?
Хагрид, сресал ли си се?
Да, всъщност...
но тази гледка не я виждаш всеки ден.
Хагрид!
О, мантията. Заметни се!
Здравей, Олимп...
О, Хагрид...
помислих си, че може би няма да дойдеш.
Аз... си помислих, че си ме забравил.
Как ще те забравя, Олимпия?
Какво икаше да ми покажеш?
Както говорихме по-рано изглеждаше толкова...
развълнуван.
Ще бъдеш доволна че дойде! Повярвай ми!
Каква красота.
Може ли да се доближим?
Дракони!
Това е първото изпитание.
Шегуваш се?
Стига, Хари. Представите за тези същества са напълно погрешни.
Въпреки това, трябва да призная, че шипоносецът ще е костелив орех.
Бедният Рон, почти припадна само като го видя.
Рон е бил тук? - Ами да...
Брат му, Чарли помогна да ги докарат от Румъния.
Рон не ти ли каза?
Не, не ми каза.
Нищо не ми каза!
"Потър е гаден!"
Харесвам Потър!
А аз не! Потър е гаден!
Седрик е избраникът.
Благодаря!
Харесва ли ти значката?
Извинете...
Залагам седем към едно...
Здравей, Хари... - Как сме Потър...
Може ли да поговорим?
Добре.
Потър e гаден!
Дракони! Това е първото изпитание! По един за всеки от нас.
Хайде, Сед...
Наистина ли?
Ами...
Фльор и Крум знаят ли? - Да...
Много ти благодаря...
И относно значките...
нямам нищо общо! - Не се тревожи!
Попитай момичето, което мислиш, че е твой тип.
Винаги става едно и също. Обаче Фльор си я бива.
Знаеш ли, че си нечестен глупак?
Така ли мислиш? - О, не. Знам го!
Нещо друго?
Да, стой по-далече от мен. - Добре!
Хари Потър отново... - Защо си толкова напрегнат, Потър?
С баща ми сключихме облог.
Аз заложих, че няма да издържиш и десет минути в Турнира.
Той не се съгласи. Смята, че дори пет са много.
Въобще не ме интересува какво мисли баща ти, Малфой.
Той е зъл и жесток...
а ти - жалък.
Ще видиш... - О, не така, момче.
Ще ти покажа как се напада в гръб!
Ти вонящ, мръсен, подъл...
страхлив... - Проф. Муди?
Какво правите?
Преподавам!
Това... това ученик ли е? - Реално погледнато е пор.
Остави го, остави го!
Баща ми ще научи за това! - Това заплаха ли е?
Кого заплашваш?!
Професоре!
Мога да ти разкажа истории за баща ти, от които ще ти се изправи косата.
Аластор! - Това не свършва тук!
Аластор, никога не използваме трансфигурацията за наказание.
Сигурна съм, че Дъмбълдор Ви е казал.
Може и да е споменал.
Не е зле да го запомните.
Продължавайте!
Ти...
последвай ме!
Това е врагоглед.
Око, предпазващо ме от врагове, ако са зад гърба ми.
Няма да ти казвам какво има вътре, защото и без това няма да повярваш.
Сега...
кажи ми какво мислиш да правиш срещу дракона?
Ами, аз...
Да, предполагах...
Сядай!
Слушай ме, Потър.
На годините ти, приятелчето ти Дигъри нямаше да ми каже колко е часа,
а г-ца Делакор е принцеса толкова, колкото и аз.
Крум може да изглежда глуповат...
но Каркаров не!
Имат подход и той се основава на силната страна на Крум.
Хайде, Потър. Какво умееш?
Не знам... мога да летя. Да летя...
Повече от добре, както дочух.
Но не ми е позволена метла.
Достатъчна е и магическа пръчка.
Това е изключително. Вземете!
Подкрепете фаворита си!
Заповядайте... богат избор!
Подкрепете фаворита си!
Благодаря!
Внимание... жребият предстои.
Всеки от тях ще участва в три изпитания.
Моля ви, пазете се!
Хари?! Ти ли си?!
Да.
Как се чувстваш? Добре ли си?
Съсредоточи се!
Тази вечер ще трябва... - Да се преборя с дракон.
Млада любов...
Страхотно!
Пиши!
Ако всичко мине неблагополучно...
може даже да се появите на първа страница.
Нямаш работа тук, това е само за шампионите...
и техните приятели!
Няма нищо...
защото получих това, което исках.
Добър ден, шампиони. Съберете се около мен, моля.
Вие чакахте и се чудихте и най-после моментът настъпи...
Момент, който само Вие четиримата можете да оцените...
Какво правите тук, г- це Грейнджър?
Аз...
съжалявам, тръгвам си!
Барти, торбата!
Шампионите обиколете ме в кръг,
Г- ца Делакор - тук, г- н Крум...
и Потър - тук! Чудесно.
Г- це Делакор, ако обичате.
Уелски зелен.
Г- н Крум?
Китайски огненочервен.
Сивосивкав галски.
И остава... - Шипоносецът...
Какво каза, момче? - Нищо!
Унгарски шипоносец.
Това са копия на 4 истински дракона,
и на всеки от тях е дадено по едно златно яйце, което да пази.
Изпитанието е просто:
Вземете яйцето,
защото ще съдържа следа, без която няма да можете да продължите.
Въпроси?
Много добре.
Добре, успех шампиони! Г- н Дигъри, при звука на оръдието...
Трима от шампионите се изправиха срещу драконите...
и ще преминат към следващото изпитание.
А сега нашият четвърти и последен състезател.
Пръчката ти, Хари!
Използвай пръчката!
Акацио "Светкавица".
Само така!
Не!
Хари! - Хари, знаехме, че ще се справиш.
Можеше да загубиш крак или ръка, но да се предадеш...
Никога!
Тишина!
Хайде, Хари! Каква е следата?
Искате ли да го отворя? - Да!
Да го отворя ли? - Да.
Мили боже, какво беше това?
Добре, всички се прибирайте.
Явно би бил много луд, за да сложиш името си в Огнения бокал.
Разбра го най-сетне! Отне ти доста време.
Всеки го говореше зад гърба ти.
Прекрасно. Това ме кара да се чувствам много по-добре.
Поне ти казах за драконите. - Хагрид ми каза за драконите...
Не, не... Аз бях.
Не помниш ли!
Аз казах на Хърмаяни, да ти каже, че Шиймс е чул от Парвати...
че Хагрид те търси...
Само че никой не ми е казвал нищо.
Мислех, че ще се сдобрим, когато разбереш.
Как е възможно някой въобще да го разбере?
Напълно откачено е!
Така е. Изглежда съм бил малко объркан.
Момчета...
Привет, Хари.
Чо, виж как те гледа...
Виж това!
Не е за вярване, отново го направи!
"Г-ца Грейнджър, едно обикновено, но амбициозно момиче,
изглежда развива влечение към прочути магьосници.
Нейната последна цел е не кой да е, а българския бонбон
Виктор Крум,
Още не е известно как Хари Потър понася този емоционален удар.
Колет за вас, г-н Уизли. - Благодаря, Найджъл.
Какво?
Остави. По-късно!
Тръгвай!
Казах му, че ще му взема автограф от Хари.
Я, мама ми е пратила нещо!
За кого е това?
Отива ти на очите, а освен това е с боне.
Джини, има пратка за теб. - Не, това е мъжка дреха.
На какво се смееш?
Не е за Джини, а за теб!
Това е официална мантия. - "Официална мантия"? За какво?
Коледният бал...
е част от традицията на Тримагическия Турнир.
Започваме с подреждането.
На бъдни вечер ние и гостите ни
се събираме в голямата зала за една нощ на добри маниери
и като домакини очаквам накой от вас да не стъпи накриво.
Буквално!
Защото, Коледния бал,
е преди всичко...
танц!
Тишина!
Името на Годрик Грифиндор вдъхва уважение
в света на магьосниците почти от хилядолетие.
И да не сте го опетнили държейки се като крещящи и подскачащи маймуни.
Пробвай се да го кажеш пет пъти по-бързо?
Да танцуваш...
е да оставиш тялото да се рее като ветрец...
Във всяко момиче се крие лебед,
копнеещ да полети.
Нещо ще изхвръкне от Хилъри, ама мисля че няма да е лебед.
Във всяко момче - благороден лъв готов да скочи.
Г- н Уизли! - Да?
Ще се присъедините ли, моля.
Много добре...
Сега сложете дясната си ръка на кръста ми.
Къде?! - На кръста ми.
Сгънете си ръката...
Г- н Филч, ако обичате.
1, 2, 3... 1, 2, 3...
Погрижете се да не го забрави никога! - Никога!
Всички заедно!
Момчета, изправете се.
Защо трябва да се движат на групички?
Как да я поканя?
Стига, Хари. Победи дракон! Ако ти не се уредиш, то кой?
Предпочитам да се изправя отново срещу дракона.
Повече приличам на мама.
Тя ни напусна, когато навърших 3 години.
Не заради произхода си,
но така или иначе разби сърцето на татко.
Беше нисък. На шест можех да го вдигам и да го качвам на шкафа.
Това много го забавляваше!
Липсва ми!
Почина точно когато започнах училище.
Трябваше сам да се справям.
Стига толкова за мен. Ами ти?
Това е лудост...
Ако продължаваме така ще сме единствените без партньорки.
Е, ние и Невил.
Да, но той може да отиде със себе си.
Не е моя работа, но Невил вече си покани момиче.
Сега наистина съм депресиран!
"Действай по-бързо или няма да останат момичета."
А ти с коя ще си?
Анджелина? - Да.
Ти... и аз? На бала?
На бала?
Да, добре!
Е, Хърмаяни, ти си момиче.
Забелязал си значи!
Не би отишла на бала сама. Ще е жалко.
Няма да бъда сама, защото вярваш или не, вече ме поканиха.
И аз приех! - Мили боже.
Жени...
Няма партньор, нали? - Щом казва, може би има.
Просто трябва да стиснем зъби и да го направим.
До довечера, в Общата стая и двамата ще си имаме партньорки.
Съгласен? - Да!
Чо. - Хари!
Внимавай къде стъпваш, защото последното е заледено.
Добре, благодаря!
Чо?
Да. - Ами...
Чудихседали... Чудх-се-дли-б-дош-н-бал-с-мен?
Извинявай, но не те разбрах...
Чудих се дали би дошла на бала с мен?
Съжалявам, Хари, но някой вече ме помоли.
И... ами...
аз му обещах да отида с него.
Добре, да... Чудесно... Няма проблем.
До скоро.
Хари!
Наистина съжалявам.
Спокойно.
Нищо не е станало.
Какво ти се е случило?
Току-що покани Фльор Делакор. - Какво?!
И какво отвърна?
Не, разбира се...
Казала е "да". - Не бъди глупава!
Тя просто си вървеше...
а знаеш, как ми харесва походката й...
И просто ми се изплъзна.
Всъщност малко й изкрещя... Беше стряскащо.
И какво направи тогава? - Как какво? Побягнах!
Такъв пъзльо съм!
Не знам какво ми стана. - Здрасти, Хари.
Никога няма да ми проговори.
Хей...
По дяволите.
Какво е това?
- Балният ми костюм.
Хубав е. Няма връзка, нито яка.
Рон, мисля че е по-традиционен.
Традиционен?! По-скоро античен!
Приличам на пралеля ми Теси. И мириша като нея!
Убий ме, Хари!
Остави го така.
Горкото дете. Сигурно е сама в стаята си и ридае.
Коя? - Хърмаяни, разбира се.
Стига, Хари. Защо мислиш, че не ни каза с кого ще дойде.
Щяхме да й се подиграваме, защото никой не я е поканил.
Бих го направил, ако не беше толкова горда.
Здравейте, момчета... - Здравейте, момчета...
Изглеждаш...
зашеметяващо.
О, ето те и теб, Потър. С г-ца Патил сте готови, нали?
За какво, професоре? - За танцът!
Традиция е тримата шампиони... е, в случая четиримата, да танцуват първи.
Не са ли ти казали нещо?!
Не! - Е, вече знаеш!
А Вие г-н Уизли заповядайте в голямата зала заедно с г-ца Патил.
О, ето Ви!
След мен.
О, хайде.
Хайде, трябва да застанете в линия и да поведете процесията.
Изглежда красива! - Да, така е!
Това не е ли Хърмаяни Грейнджър? С Виктор Крум?
Не. Съвсем не.
Хари, хвани ме за кръста!
Какво?! - За кръста!
Готови ли сте?!
Голяма тиквена глава, нали?
Мислех, че обича да чете книги от библиотеката.
Може ли ръката Ви, г-це? - Ръка. Крак. Изцяло твоя съм!
Тук е малко топло, нали?
Виктор отиде да вземе питиета. Ще се присъедините ли?
Не, нямаме намерение да се присъединим към теб и Виктор!
Какво има, Рон?
Той е от Дурмщранг. Сприятеляваш се с врага!
Врага?!
Кой подскачаше за негов автограф?
И без това целия смисъл на Турнира...
е международно магическо сътрудничество,
в което си създаваме приятели.
Ако питаш мен, той те мисли за нещо повече.
Ще ме поканиш ли на танц?
Не!
Използва те!
Как смееш?! Мога и сама да се грижа за себе си!
Съмнява ме. Твърде е стар!
Какво? Така ли мислиш?
Да, точно така. - Тогава знаеш решението, нали?
Продължавай...
Следващия път събери кураж и ме покани преди някой друг,
защото аз не съм резерва! - Ами...
Не в това е въпросът.
Хари.
Къде беше? - А...
Няма значение! Марш в леглото и двамата.
Стават страшни като остареят.
Рон, ти разваляш всичко!
Какво става?
Ще им изпратя знак.
О, да... часът настъпва!
Хари, най-накрая.
Отдръпни се, Опаш, за да пострещна госта ни подобаващо!
Хари, добре ли си?
Днеска се уредих.
Аз?!
Хари, каза, че си решил загадката преди седмици.
Остават само два дни. - Ама сериозно ли?! Не знаех!
Може би Виктор го е разгадал?
Той не говори за Турнира.
Всъщност, почти не говорим.
Виктор е повече физическо присъствие.
Искам да кажа, че не е много разговорлив.
Обикновено ме гледа, докато уча,
което е малко дразнещо.
Опитваш се да го разгадаеш, нали?
Какво трябва да означава? - Изпитания често те подлагат...
на груб, дори жесток урок...
И...
се страхувам за теб.
Премина дракона благодарение на самообладанието си,
но мисля, че този път само това няма да е достатъчно.
Привет, Потър...
Потър... - Седрик.
Как... как си?
"Превъзходно"!
Виж, така и не ти благодарих, че ме предупреди за драконите.
Забрави за това, сигурен съм, че би постъпил като мен.
Именно!
Знаеш за банята на префектите, която е на петия етаж?
Не е лошо място, за къпане.
Вземи яйцето със себе си...
и обмисли нещата във горещата вода.
Сигурно откачам!
Определено съм откачил!
На твое място бих го сложила във водата.
Митръл?!
Здравей, Хари. Отдавна не сме се срещали.
Обикалях из една задръстена тръба онзи ден...
и ми се стори, че видях Многоликова отвара.
Хари, нали не си лошо момче? - Многоликова отвара? Отказах я!
Митръл, ти ли каза да сложа това във вода?
Така направи той...
Другото момче...
Красивият!
Седрик!
Е, давай!
Отвори го!
Заплуваш ли сред тъмните и тайнствени води...
оглеждай се наоколо и винаги помни -
тук пазим туй, що трябва да спасиш,
че с неговата загуба не ще се помириш!
Митръл?
Има езеряни в Черното езеро.
Много добре.
На Седрик му отне векове, за да го разгадае.
Почти всички балончета бяха изчезнали.
О, Хари...
Хари, кажи го отново!
Заплуваш ли сред тъмните и тайнствени води...
Черното езеро, очевидно.
оглеждай се наоколо и винаги помни...
Пак е очевидно, това май ще бъде сериозен проблем.
Сериозен проблем?!
Хърмаяни, кога за последно си задържа дъха под вода за час?!
Виж, Хари, можем да се справим!
Тримата ще го разгадаем!
Не бих желал да Ви прекъсвам, но проф. МакГонъгъл иска да я посетите.
Не ти, Потър, само Уизли и Грейнджър.
Но сър, Второто изпитание е след броени часове.
Именно! Потър сигурно вече добре е подготвен и може да си почине малко!
Вървете! Веднага!
Лонгботъм!
Защо не помогнеш на Потър да си пребере книгите?
Истината за растенията е в "Ръководство по Билкология" от Горшок.
Един магьосник...
от Непал, който отглежда дървета, без гравитация...
Невил, извинявай, но в момента растенията не ме интересуват.
Освен ако няма тибетска ряпа, с която да дишам под вода за час...
Би било чудесно. - Не знам за ряпа.
Но можеш да използваш риборасли.
Молим за внимание. - Заложете на любимеца си.
Не се срамувайте!
Само тази нощ!
Не бъдете толкова груби!
Сигурен ли си за това, Невил?
Напълно! - За час?
По-вероянто!
По-вероянто?! - Не съм го пробвал с морска вода...
И ми го казваш чак сега?
Сигурно се шегуваш?! - Просто... исках да помогна.
По-добре да си прав заради Рон и Хърмаяни.
Всъщност те къде са?
Хари, изглеждаш нервен? - Така ли?
Добре дошли на Второто изпитание!
Миналата нощ от всеки един шампион бе откраднато по нещо
скъпо за тях!
Четири скъпи същества, които нашите шампиони обичат,
лежат на дъното на Черното езеро.
Шампионите трябва да намерят приятелите си и да изплуват.
За това просто съревнование
ще имат само един час,
след което остават сами!
И няма магия, която да ги спаси!
Започвате, когато чуете изстрела.
Какво му става? - Не знам... сякаш не диша!
О, божичко!
Убих Хари Потър!
За съжаление представителката на "Бобатон", г-ца Делакор...
се отказа от изпитанието...
и загуби шанса си да спечели в него.
Но тя също ми е приятелка!
Само един!
Да!
Хари?
Добре е!
Моля съдиите да ме последват!
Ти я спаси, а не беше твой заложник.
Малката ми сестричка.
Благодаря!
А ти... и ти помогна!
Е, малко!
Боже...
Хари? - Хърмаяни!
Добре ли си? Замръзваш!
Радвам се, че си добре. - Класирах се последен, Хърмаяни.
Предпоследен... Фльор е на последна.
Внимание!
Победителят е - г- н Седрик Дигъри!
Разбрахме, че г-н Потър е щял да пристигне първи,
но е останал, за да спаси не само
г- н Уизли. Затова всички съдии
се съгласихме да му присъдим
второ място...
Второ място! - Браво!
за висока нравственост!
Да!
Много добре! - Благодаря!
Висока нравственост!
Когато всичко се обърка излиза, че било "висока нравственост".
Поздравления! - Честито Потър.
За победата. - Благодаря!
Поздравления! - Благодаря, г-н Крауч.
До скоро, Хари.
Съжалявам, че не сме говорили...
И без това историята ти, която съм чувал хиляди пъти e...
много забележителна... и трагична разбира се!
Да загубиш семейството си.
Никога няма да си цял отново...
нали?
Животът обаче продължава!
И си стоим тука!
Сигурен съм, че родителите ти биха се гордели с теб, Потър.
Барти?
Да не се опитвате да привлечете Потър в министерството.
Последното момче, което отиде там, така и не се върна.
А мен наричате луд!
Спомням си първия път, когато Ви срещнах...
Най-големите палавници, които бях виждал.
Напомняхте ми за мен самия.
А ето сега, след четири години.
Липсвах ли ти? - Може би малко.
Но поне имаме един друг...
И Хари разбира се...
И скоро ще бъде
най-младия шампион, познат на света.
Г- н Крауч.
Човек умря. Трябва да е последният!
Трябва да направим нещо! - Е, аз няма!
Във времена като тези магьосническият свят...
Но на каква цена? - Тримагическия турнир няма бъде спрян.
Няма да изглеждам като страхливец!
Сигурно са прави, за това, което казват другите.
Какво каза? Какво каза?!
Извинете, г-да,
но разговорът Ви вече не е личен.
О, Хари...
Хари, радвам се да те видя отново.
Мога да мина по-късно, професоре.
О, не е нужно, Хари. С министъра току-що привършихме разговора си.
Връщам се след малко. Г- н министре, след Вас.
О, Хари, ако искаш можеш да си похапнеш малко сладки,
но трябва да те предупредя, че малко щипят!
Професоре?!
Професоре! Много ми е приятно.
Игор Каркаров, доведен сте от Азкабан, по Ваше желание, за да
дадете показания. Ако са важни ще бъдете незабавно освободен.
Дотогава оставате затворен, без право на промяна
и присъдъта Ви е смъртожаден? Приемате ли?
Да, сър. - Какво ще ни кажете?
Имена, сър!
Розие...
Еван Розие.
Розие е мъртъв. - Мъртъв?!
След като ми отнесе част от носа. - Не знаех!
Ако знаете само това... - Не, не, не...
Например Рукууд. Беше шпионин.
Августус Рукууд от Отдела за мистерии?
Да, да. Същият. Носеше информация на Вие-знаете-кой от министерството.
Много добре. Съветът ще размисли,
но дотогава се връщате в Азкабан. - Не, не. Моля Ви!
Има още. Казваше се Снейп! Сивиръс Снейп!
Съвета вече разгледа този случай!
Действително Сивиръс Снейп беше смъртожаден,
но с падението на Лорд Волдемор...
се обърна и стана наш шпионин. Вече не е смъртожаден...
Лъже!
повече, отколкото аз! - Снейп не се е променил!
Тишина!
Освен ако не ни представите друго име...
този съвет се закрива.
О, не, не, не, не...
Знам още един... - Кой?
Името му...
Да.
Участието в залавянето и измъчването чрез "Круциатус"
на Франк Лонгботъм и жена му!
Името му! Името му! - Барти Крауч...
младши!
Махнете се от мен!
Здравей, татко!
Ти не си ми син!
Любопитството не е грях, Хари...
но ти трябва и предпазливост.
Това е мислоем. Много полезен,
ако искаш да се отърсиш от болезнени спомени.
Виждаш само неща, които аз съм преживял.
Виждаш ли, Хари. Аз се връщам да търся отново и отново
някоя дребна подробност,
която съм пренебрегнал.
Нещо, което би ми обяснило защо се случват тези ужасни събития.
И когато стигна близо до отговор...
вечно изпускам нишката,
а това ме влудява!
Сър? Синът на г-н Крауч...
Какво точно се случи с него? - Беше изпратен в Азкабан!
Барти беше съсипан...
но нямаше избор. Доказателствата бяха неоспорими.
Защо питаш?
Защото го сънувах.
синът на Барти.
Лятото, преди училище.
Сънувах къща...
и Волдемор беше в нея.
Но не беше точно човек...
а с него бяха Опаш и Барти Крауч-Младши.
Сънят ти повтаря ли се?
Да. Винаги е един и същ!
Сър, това в съня, който видях... Не мислите, че наистина се е случило?
Не мисля че е разумно да се тревожиш за сънища, Хари.
Най-добре просто...
да ги забравиш!
Виж, Сивиръс. Знаеш много добре какво означава, както и аз!
Потър!
Закъде си се разбързал?
Поздравления, представянето ти при Черното езеро бе впечатляващо.
Риборасли, нали?
Да, сър!
Гениално!
Доста рядка билка!
Не се намира във всяка градина!
Какво ли е това?
Знаеш ли?
Тиквен сок, сър!
Веритасерум!
Три капки и даже Ти-знаеш-кой ще ти каже най-тъмните си тайни.
Използването върху ученици...
е забранено! Обаче...
Ако разбера, че си откраднал още нещо от личния ми склад
ръката ми случайно ще го изсипе в тиквения ти сок.
Не съм откраднал нищо! - Не ме лъжи!
Рибораслите става, но кожа от "бумсленг"
или мухи "лейсуинг".
Ти и твоите приятели приготвяте Многоликова отвара
и повярвай ми ще разбера зашо!
Тишина!
Само днес...
проф. Муди постави Тримагическата купа дълбоко в Лабиринта!
Само той знае къде е!
Както г-н Дигъри...
така и г-н Потър...
до момента са на първо място с равен резултат...
затова първи ще навлязат в Лабиринта,
последвани от г-н Крум
и г-ца Делакор.
Този, който пръв докосне купата,
ще бъде победител!
Ние ще обикаляме около Лабиринта
и ако в даден момент някой състезател реши да се откаже...
нека изпрати във въздуха червени искри с пръчката си.
Състезателите, при мен!
По-бързо!
В Лабиринта няма дракони или подводни създания,
но има нещо много по трудно...
хората, които се променят в името на победата.
Постарайте се да намерите купата,
но гледайте да не изгубите себе си по пътя към нея.
Състезатели, подгответе се!
Сбогом, сине!
Успех! - До скоро, татко!
Започвате, като преброя до три!
Едно...
Фльор?
Релашио!
Хари, залегни!
Залегни!
Разкарай се! - Експелиармус!
Не, не! Спри!
Седрик, той е бил омагьосан!
Бил е омагьосан!
Да!
Хари! Хари!
Благодаря! - Няма проблеми!
За миг си помислих,
че ще го оставиш да ме хване.
Аз също!
Каква игра, а?
Да, каква игра!
Хайде!
Хайде вземи я! Ти ме спаси! Вземи я!
Заедно! 1, 2, 3!
Добре ли си? - Да, а ти?
Къде сме?
Бил съм тук и преди...
Това е летекод.
Хари, купата е летекод! - Бил съм тук и преди...
в сънищата си.
ТОМ РИДДЪЛ
Седрик, трябва да се върнем при купата!
Веднага! - За какво говориш?
Хари, какво има? - Върни се при купата!
Кой си ти? Какво искаш? - Убий излишния!
Авада Кедавра! - Не!
Седрик!
Направи го, сега!
Кост от бащата,
неведомо дарена...
Плът...
от слугата,
доброволно пожертвана...
Кръв от врага...
насила отнета...
Черният Лорд ще се въздигне отново!
Пръчката ми, Опаш!
Протегни си ръката! - Господарю.
Благодаря ви, господарю!
Другата ръка, Опаш!
Добре дошли, приятели!
Изминаха 13 години,
а едва днес се появявате пред мен,
сякаш беше вчера!
Признавам, че съм леко...
разочарован!
Никой от вас не се опита да ме намери.
Краб, Ейвъри, МакМеън, Гойл...
Дори ти...
Луциус!
Господарю, ако бях забелязъл знак
едно шептене за Вашето... - Имаше знаци, приятелю.
И не само шептене! - Уверявам ви господарю.
Никога не съм пренебрегвал старите учения!
Внедрих се в най-могъщите учреждения на врага.
Прикрит, естествено!
Аз се върнах!
От страх...
а не от лоялност.
Но все пак...
доказа, в последните три месеца, че можеш да бъдеш полезен, Опаш!
Благодаря ви, господарю!
Благодаря!
О, какво красиво момче... - Не го докосвай!
Хари...
Почти бях забравил, че си тук...
стъпил върху гроба на баща ми.
Бих те представил, но мълвата е, че си известен почти колкото мен.
Момчето, което оживя!
Каква опашата лъжа, за легендарния Хари!
Да ти разкрия ли какво стана в онази нощ, преди 13 години?
Да ти разкрия ли как всъщност загубих...
мощта си?
Победи ме любовта!
Когато милата и сладка Лили Потър даде живота си, за да те спаси,
тя ти осигури уникална защита
и не можех да те докосна!
Древна магия,
нещо, което трябваше да предвидя.
Все пак това е без значение,
защото нещата се промениха.
Вече мога да го докосна...
сега!
Все още се чудя как няколко капки от кръвта ти можаха да го постигнат?
Вземи пръчката си, Потър!
Казах, вземи я. Ставай! Ставай!
Бил си на дуел, нали?
Преди всичко да се поклоним един на друг!
Хайде, Хари. Детайлите са важни!
Дъмбълдор едва ли не те е научил на обноски!
Поклони се, казах!
Така е по-добре...
А сега...
Круциатус!
Много добре, Хари!
Родителите ти ще се гордеят с теб,
особено мъгълската ти майка.
Империус!
Ще те убия, Хари Потър!
Ще те унищожа! - Не.
След тази вечер, никой повече няма да оспорва мощта ми.
След тази вечер, ако говорят за теб ще е само
колко си се молил да умреш!
А аз ще съм милостивия Лорд...
Ставай!
Не ми обръщай гръб, Хари Потър!
Искам да ме гледаш, преди да умреш!
Искам да видя как светлината напуска очите ти!
Така да бъде!
Експелиармус! - Авада Кедавра!
Не се намесвайте! Искам аз да го убия!
Мой е!
Хари...
когато връзката се прекъсне, трябва да се добереш до летекода!
Можем да ти помогнем за миг,
но само толкова... Разбра ли?
Хари, върни тялото ми с теб!
Върни го на баща ми!
Пусни се!
Скъпи, готови сме!
Пусни се! Пусни се!
Акацио!
Не!
Спечелил е!
Хари!
Не!
За бога, какво стана? Какво стана? - Той се върна! Той се върна!
Волдемор се върна!
Седрик... Помоли ме да върна тялото му.
Не можех да го оставя! Не лъжа...
Хари, всичко е наред...
Всичко е наред!
У дома си! И двамата сте си у дома.
Всички да седнат! - Току-що едно момче бе убито.
Тялото трябва да се премести, Дъмбълдор.
Много хора гледат!
Направете път!
Това е синът ми!
Момчето ми!
Спокойно, държа те, държа те!
Не е добре да оставаш тук!
Няма нищо! Държа те!
Хайде!
Потър, добре ли си?
Боли ли те?
Вече не толкова!
Може би не е зле да погледна.
Купата беше летекод.
Някой я е омагьосал!
Как беше?
Как изглеждаше той? - Кой?!
Черният Лорд.
Какво е да усетиш присъствието му?
Не знам.
Като това от сънищата ми.
От кошмарите ми!
Имаше ли други?
На гробищата... Имаше ли други? - Ами... те...
Аз...
не съм казвал, нищо за гробище, професоре.
Невероятни създания са драконите, нали?
Дали Хагрид щеше да ти ги покаже, ако не бях го предложил?
Дали Седрик Дигъри щеше да отвори яйцето под вода...
ако не му бях казал?
Дали Лонгботъм, чудото на тъпотията, щеше да ти даде риборасли...
ако не му бях подхвърлил подходящата книга по билкология.
Били сте Вие от самото начало...
Вие сте сложили името ми в бокала.
Омагьосахте Крум!
Дрън, дрън, дрън...
Победи, защото аз го уредих, Потър!
Присъствието ти на гробищата тази вечер бе неизбежно.
Сега всичко е готово.
Кръвта, течаща в тези вени...
Тече и в Черния Лорд.
Представи си как ще ме награди...
щом научи...
че аз веднъж и завинаги...
съм го отървал от великия Хари Потър!
Експелиармус!
Сивиръс!
Кой съм аз?
Албус Дъмбълдор. - А ти Аластор Муди ли си?
А? - Не!
Той в тази стая ли е?
Хари, отмести се!
Добре ли си, Аластор? - Съжалявам, Албус.
Ако това е Муди, кой е...
Многоликова отвара.
Сега знаем кой е крадял от склада ти, Сивиръс?
Ще те освободим след малко.
Барти Крауч-Младши!
Ще ти покажа знака си, ако видя и твоя.
Хари, протегни си ръката...
Знаеш какво означава това, нали?
Върнал се е!
Лорд Волдемор се завърна.
Съжалявам, сър... Не успях.
Пратете известие в Азкабан.
Май им липсва затворник!
Ще бъда посрещнат като герой.
Може би... там нямат време за герои.
Днес...
преживяхме ужасяваща загуба.
Седрик Дигъри беше, както знаете...
изключително трудолюбив...
ценеше честността...
но най-важното...
беше един добър и искрен приятел.
Затова смятам, че имате право да научите как точно умря.
Виждате ли...
Седрик Дигъри беше убит...
от Лорд Волдемор!
От министерството ме посъветваха да не Ви го споменавам,
но аз мисля, че всичко мълчанието би било неуважение към паметта му.
А болката...
която всички чувстваме, от тази ужасна загуба...
Напомня, че дори от различни държави и говорейки на различни езици...
Сърцата ни бият като едно!
И с оглед на изминалите събития,
приятелството, което изградихме тази година...
ще е по-важно от всякога!
Помнете, че...
Седрик Дигъри не умря напразно...
Помнете го...
като момчето, което беше
мило, честно,
храбро, искрено до края!
Никога, не съм харесвал тези завеси,
затова ги подпалих, през четвъртата си година...
без да искам разбира се!
Изложих те на голяма опасност тази година, Хари!
Съжалявам!
Професоре!
Когато бях на гробището, имаше моменмт...
когато пръчката ми и тази на Волдемор се свързаха!
Ехото... Видя родителите си онази вечер!
Появиха се, нали?
Да. - Няма заклинание
което да събуди мъртвите, Хари. Надявам се го знаеш!
Трудни времена настанаха.
Скоро ще трябва да избираш между лесния...
и правилния начин!
Помни това,
че тук имаш приятели.
Не си сам!
Хърмаяни...
това е за теб!
Пиши ми! Обеща!
Довиждане.
Е, мина още една тиха година в "Хогуъртс"?
Не! - Не?
Не, не много.
Поне вече няма дракони.
Сега всичко ще се промени, нали?!
Да!
Обещайте да пишете през лятото.
И двамата!
Аз няма да пиша!
Ти знаеш че няма да пиша!
Хари ще пише, нали?! - Да, всяка седмица.