Взела си колата ми! Излизай, аз ще карам.
Господи, какво си ми причинила? - Харесва ли ти?
Излизай веднага!
Носиш ли си книжката? - Не.
Косата ми, няма я!
Какво е това на ухото ми? - Обеца!
Веднага я махни! - Няма, страхотна е.
Утре ще върна всички дрехи!
Защо? Всички ги харесаха. Изглеждаш страхотно.
Изглеждам като Стиви Никс. - Кой е той?
Какво правиш с това? - Ям.
Не можеш да ядеш полуфабрикати.
Защо не? - Защото ще мине през гърлото ти
и ще се лепне на задника ми.
О, я стига. - Гледай пътя.
От тази храна можеш да се надуеш като балон, но на мен нищо няма да ми стане.
Мамо!
Господи, вкусно е. - Не е честно.
Първите ми картофки от 8 години. Дори чух "Алилуя."
Гледай пътя!
Здравейте, бързо се върнахте.
Много сте секси, г-жо. Коулмън. Прелестна.
Маса за обяд? - Не, Пей-Пей. Искаме да поговорим за нещо
което се случи с нас в този ресторант.
Нещо гадно. - Нека аз говоря.
Когато се събудихме сутринта, не бяхме себе си.
Да.
Мамо!
Върни се тук.
Здравейте.
Курабийки с късметче ли им даде? - Трябваше да чуеш как се караха.
Това не зависи от теб. Не можеш да се бъркаш в живота на хората.
Какво каза? - Тя е луда.
Някой ден ще ми благодарят.
Не мисля така, умнице. Тя ще се жени утре.
Аз от къде да го знам?
И?
Не знае за какво говорите.
Да обядваме.
Много добре знаеш за какво говорим. - Да я пребием.
Добре.
Само вие можете да го оправите.
Когато предсказанието се сбъдне, тогава ще си върнете телата.
Какво предсказание? - От курабийката.
Намерете отговора една в друга.
Когато предсказанието се сбъдне, тогава ще си върнете телата. Нищо страшно.
Значи няма измъкване?
И няма да направиш нещо? - 10% отстъпка ако се погрижа за сватбата?
Не, Пей-Пей, имам си човек.
Всъщност, мамо, забравих да ти кажа.
Чудесна идея, какво ще кажете за мен?
Какво беше предсказанието? - Все едно помня?
И аз не помня. - Мразя това!
Не искам да се омъжвам на 15! Дори не е законно!
Искам си стаята, приятелите.
Искам да ям каквото пожелая, когато пожелая.
Знам, скъпа. Тежък ден е.
Ще се справим. Дишай дълбоко.
Ще се приберем и ще намерим предсказанието.
Накрай го да спре! Цял ден пищи.
Срещата с учителката! Напълно забравих!
След 15 минути трябва да си в училището на Хари.
Не, мразя учителите! - Трябва да идеш, а аз ще съм в твоето.
Ще взема изпита и всичко ще е наред.
Добре, да вървим.
Мамо? - Да. Все тая.
Г-жо Коулмън.
Давайте направо.
Добре.
Какво да ви кажа за Хари?
Сладко момче.
Но има проблеми с побойниците.
Е, и?
Така се изгражда характер. Да заякне. Малко е плашлив.
Това ли беше? Мога ли да си вървя? - Не точно.
Хари е много умен, но не може да намери себе си,
особено в математиката - Ами нека повтаря.
И без това е нисък. Ще пасне идеално.
Много е добър по Английски.
Класът писа есе на тема, "Човекът, от който се възхищавам най-много"
и той написа прекрасно есе за дъщеря ви.
Какво ти каза?
Показа ми какво си написал за Ана. - Видяла си го?
Не й казвай, че я харесвам. - Защо?
По-забавно е когато се караме.
По-извратен си от колкото мислех.
Добър опит!
Дано те скъсат.
Стейси, искам да поговорим.
Защо всичко се разпадна? В 6-ти клас бяхме първи приятелки.
Знам, че съм отдадена на музиката си, а ти на мажоретството,
но защо трябва да го превръщаме в третата световна? Всички тези години
когато сме играли заедно.
Не ги ли помниш? Аз ги помня.
Как те карат да се чувстваш?
Заемете местата си.
Ще седнеш ли до мен?
Комуникация, това е нужно.
Ето те и теб.
Отново ти. - Погледни се.
Страхотна прическа.
Имам изненада. Ще си доволна. - Съмнявам се.
Много секси рокля.
Херпеса! - Не виждам нищо.
Гримът прави чудеса! - Спести си ентусиазмът за меденият месец.
И без това трябва да тръгваме.
Трябва да намеря предсказанието. - Няма време.
Трябва да вървим. Ще изпуснем изненадата.
Внимавай. - Добре.
Очите затворени ли са ти? - Да.
Вече можеш да ги отвориш.
В "Шоуто на Доти Робертсън" си. В последният момент някой се отказал.
Уредих теб.
Да говоря за тази книга?
Ще ми счупиш кракът, скъпа.
Не исках да ти казвам нищо. - Готови сме.
Знам, че се изнервяш, но ще се справиш чудесно.
Ще повърна!
Разбий ги!
Внимавай. От тук. - Съжалявам.
Не съм такъв човек. - Тук. Съжалявам.
След малко ще дойде гримьорът.
Какво е това нещо? "Поглед през огледалото. Стареене".
Стар-е-ене? Стаее-не?
Какво става?
"Сумата от зоните в региона определяща се от D е равна на A, D на квадрат е сумата
от "пи", делено на 4 минус D делено на 2. B, D на квадрат е сумата от "пи" умножено
по D делено на 2." Какво беше "пи"? Три цяло и нещо си?
Това е нелепо. Никога не съм използвала "пи".
Ана също! Защо изобщо е наречено "пи"?
Добре, концентрирай се. Или "C, D е равно на "пи" на квадрат".
РАДВАМ СЕ, ЧЕ ОТНОВО СМЕ ПРИЯТЕЛКИ
Мис Браун, тя преписва от мен!
Хей, преписвачке. - Не съм преписвала.
Тази Стейси Хинкхаус е виновна. - Твоя си работа.
Аз не преписвам. Не ми се хили.
Ако си толкова идеален, защо постоянно си наказан?
Не съм наказан. Работя тук.
Ами ако ти кажа, че мога да ти помогна да довършиш теста?
Издателят ми не мисли, че всеки ще знае,
какво значи "Стареене".
Знаеш ли какво значи? - Не, моля те, не мърдай.
Добре.
Държат тестовете в архива.
Ще минем от тук?
Толкова са заети, че няма да ни забележат.
Да видим. Коулмън.
Ана Коулмън. - Господи, благодаря ти.
Довърши го набързо.
Ти наистина си страхотен, Джейк.
Аз ще наглеждам.
Рекламите свършват след 10 секунди. - Обожавам книгата ти. Четох точно това копие.
Поне едната от нас я е чела. - Готови, и три, и две.
Добре дошли отново. Тук сме с др. Тес Коулмън,
авторът на "Поглед пред огледалото, Стареене в обратна посока."
Разкажете ни за книгата си.
Ами...
Аз я написах.
Да, така е.
Да, но разкажете ни какво ви заинтересова във физическата и интелектуална умора,
която е налегнала тези от нас които са над 20.
Стареене като старчески!
Стари хора! Схванах!
Нека го признаем, повечето от времето сме изморени.
Това е защото непрекъснато поглъщаме кофеин. Мислех, че умирам.
ГЛУПАВА СЪМ!
Все още не сте отговорили на основният въпрос. Защо сме толкова уморени?
Разбира се, че сме уморени,
заради желанието си да...
Да ви кажа ли защо възрастните непрекъснато са уморени? Защото постоянно за завладени
от глупави неща, за които не трябва да мислят. Например готвенето.
И чистенето?
Всички сме го правили! А прекарвате ли време с децата си? Знаете ли какво?
Престанете да упражнявате натиск! Оставете ги сами! На тях им харесва!
Не срещнах нищо такова в книгата ви.
Нарича се четене между редовете!
Господи. - Какво?
Това е майка ми. - Слушайте Йе Йе Йедс,
Вайнс, Брийдърс. И ако нещо ви харесва,
защо го затваряте в себе си? Изкрещете го!
Направете го с мен. Ако например някой сладур ви покани на среща.
Какво ще направите?
Това беше жалко!
Държите го затворено в себе си, нищо чудно, че остарявате!
Сериозна съм! Пича е страхотен! Какво ще направите?
Майка ти е жестока.
Не ви чувам!
Мъртва е. Дори по-лошо.
Ще прекара следващата година без телефон и без излизане.
Трябва да се прибирам.
Трябва да ме закараш.
Нали майка ти не харесваше моторите? - Не се прави на целомъдрен.
Закъснявам за втората ми работа. - Просто ме закарай.
Мама ще ме разбере.
Ще бъда честен с теб. Преди не беше такава.
Видях какво направи с теста на Стейси. Права си.
Прекалено си малка за мен. - Не знам защо го направих.
Не ми е присъщо. Наистина. - Късмет, Ана.
Стига! Ще й позволят да се яви отново на теста!
За пръв път работата на Тес не ме приспа. Трябва да прочета някоя от тези книги.
Д-р Коулмън ще излезе ли скоро?
Тръгна си преди 10 минути.
Но е страхотна, нали? Подписа се на дупето ми!
Може ли четвърт-шоколадово-карамелов?
Г-жо Коулмън?
Джейк! Какво правиш тук?
Тук работя. Видях ви по телевизията.
Бяхте страхотна.
Благодаря.
Как се държа Ана днес? Беше ли мила с теб?
Беше малко стресирана, но знаете как е в училище.
Добре, защото иначе щях да я накажа.
Да я накажете? Майка, която слуша Вайнс не може да накаже когото и да било.
Харесваш Вайнс? - Имам контрабандни дискове!
Къде е мама? - Заряза ни в студиото.
Хари, моментално слез от масата!
Имитирам мама. Трябваше да я видиш! Беше страхотна!
Рамонес?
Обожавам ги.
Уайт Страйпс?
Не мога да ги понасям. - Аз също. Да си намерят басист.
Обожавам тази песен. Толкова ли е лошо да харесваш "Бейби, още веднъж"?
Не, този кавър е класика.
Трябва да вървя.
Не си отивай. - На сватбена репетиция съм.
Чия? - Моята.
Сериозно ли? - Съвсем.
Наистина ли ще се омъжваш?
Беше много забавно и винаги ще го помня.
Добре, но не можеш... Не знам какво става.
Не знам какво е това чувство.
Но сякаш те познавам.
Наистина трябва да вървя... - Моля те.
Нека поне те закарам.
Добре.
Ето те, малко чудовище.
Добре.
Тес!
Къде беше? Трябваше да си готова преди половин час!
Къде беше, млада госпожице? - Млада госпожице?
Играем роли! Нейна идея.
Нова терапевтична процедура. Смяна на гледната точка.
Ако се разменя с Хари, трябва ли да нося прашки? - Земетресение! Спасете ме!
Върни се тук.
От къде да започна? Телевизионната ти изява, която може да е краят на кариерата ми,
непрекъснатото ти купонясване с колата и портфейла ми, или може би с адският грим?
Изобщо слушаш ли ме?
Да.
И махни този евтин боклук от ухото ми. - Мамо, той е невероятен.
Кой? - Джейк.
Моля те, мамо, може ли да излизам с него? - Не и в тялото на годеницата на Райън.
А какво мога да правя в това тяло?
Да ида на репетицията? Да бъда теб?
Това е днес. Ами утре?
Не искам да омъжвам.
Но не гориш и от желание аз да се омъжа, Ана.
Защо?
Защо не можем да поговорим за това? Какво у Райън не харесваш?
Той е чудесен.
Но не е баща ти.
Не ми се говори за това точно сега. - Не остана време за разговори. Кажи ми.
Мамо, прави каквото искаш.
Омъжи се за пича, но не ме карай аз да го правя.
Усамотението е привилегия, Ана. - Тес?
Върви.
Как е?
По принцип не съм любопитен,
но се чудех какво правиш
в навечерието на сватбата ни на задната седалка на черен Харли Дейвидсън.
Беше Дукати.
Има ли нещо, което искаш да ми кажеш? Някоя фантазия, която се опитва да пробие?
Защото искам да знам за нея.
Трябваше ми превоз. Всъщност дори не го познавам.
Не знаех какво...
Той е мой приятел, Райън.
Харесва ме.
Мама не ме пускаше да излизам с него,
затова я помолих да го проучи, заради мен.
И тя го направи. И стигна до извода,
че е много свестен младеж.
И одобрява.
Наистина? - Наистина.
Супер!
Да отиваме на щуротията!
Искаш да кажеш репетицията? - Да, все тая.
Извинете.
Какво правиш?
Аз съм отпред! - Искам да говоря с майка ти.
Луд ли си? Какво си въобразяваш?
Как можеш да мислиш за жена на нейната възраст?
За какво говориш? Изглежда страхотно. - Наистина ли?
Не! Трябва да изчезнеш! - Знам, че е необикновено.
Знам, че нищо не може да се случи. Не съм глупав.
Просто искам да я опозная. Да поговоря с нея.
Не приближавай майка ми или годеника й! Разбра ли?
Нищо не разбирам. - Трябва ти някой на твоята възраст.
Ана, много си красива, но не си нея.
Обещай, че ще оставиш майка ми на мира. - Ана Банана!
Определено те харесва, заради самата теб.
Хайде!
Да го направим.
Какво правиш? - Нищо. Донесе ли го?
Тук е. Можеш ли да се измъкнеш?
С удоволствие.
Тук са се събрали хиляди 100 годишни хора.
Това са родителите на Райън. - Това не ги прави по-млади.
Ще може ли да я отнема за секунда?
Разбира се.
Трябва нещо да ни подскаже.
"Пътешествието скоро ще започне,
наградата се отразява в очите на другият".
Това задейства процеса. - Нека погледна.
"Безкористната любов ще ви промени обратно". Значи завинаги ще останем така.
Не е момент за песимистичност. Да опитаме да бъдем безкористни.
Дай ръце.
Безкористна съм. А ти?
Да, безкористна съм. - Не си вършиш работата. Няма промяна.
Значи вината е моя? Защо винаги... Това е Джейк!
Сигурно ни е проследил. Какво ще правим?
Мамо?
Мамо!
Не пищи.
Изслушай ни. - На половина пресечка от залата сме.
Кажи им, че отиваш до тоалетната, изсвири песента, ще се върнеш преди да се усетят.
Опитах да науча солото ти, но не успях.
2 групи вече свириха, и двете не струват. Ако дойдеш имаме шанс.
Щом ви казвам, че не мога, значи не мога.
Не ме предизвиквай.
Какво правиш?
Ако Райън те види тук, ще развали годежа. - Знам, съжалявам.
Когато погледна в очите ти...
Стига! Джейк, не мен харесваш, а Ана.
Не, ти си възхитителната. Музикалната.
Научих всичко от нея. Не разбирам от музика.
Тес? - Не мърдай.
Тес? - Намерих я!
Кое? - Обицата си. Помислих че съм я загубила.
Приятелките на Ана решиха да се отбият. - Момичета!
Знаеш ли нещо за това? - Опитват да отведат Ана на прослушването
което е тази вечер, но аз не позволих. Трябва да остане тук.
Добре. - Да, така е.
Знам, че не е важно за теб и тя е просто момиче в глупава група.
Др. Коулмън, пич, ужасно съжалявам,
но не можем ли да заемем Ана за 20 минути? - Никога няма да ви молим за нещо друго.
Разочарована съм от вас. Категорично казах - Върви.
Какво? - Върви.
Какво правиш тук? Върви!
Много ви благодаря! Казах ти, че той няма да провали живота ти!
Г-н Пич, страхотен сте!
Благодаря, Мич.
Ядосан ли си?
Не.
Вече не искаш ли да се оженим?
Не.
Не и ако си ми отредила тази роля.
Коя роля? - На жестокият втори баща,
който не го е грижа,
или някое от другите абсурдни неща, които каза. Аз не съм такъв човек.
Ако ме мислиш за такъв, нищо няма да излезе.
Когато се влюбих в теб, знаех, че имаш семейство, и аз го уважавам.
Винаги поставяш децата на първо място. Точно така трябва да е. Така искам да е.
Никога не съм притискал Ана, защото искам да ме хареса по нейният собствен начин.
Много добре. - Да.
Какво правиш тук?
Как така? - Трябва да си там.
Да я подкрепяш.
Там те искам.
Върви.
Ще удържа фронта за 20 минути.
Пожелай й късмет от мое име.
Добре.
Сигурно се шегуваш!
Страхотно. Поне веднъж имам лична карта.
Благодаря.
Тълпата е огромна.
Ана, какво правиш? Какво ти е? - Не мога да го направя.
От кога взе да се изнервяш? - Наистина не мога.
Ти свириш най-добре от всички ни. - Днес не ми е ден за свирене.
Как така? - Не съм себе си.
Ана, знам, че си стресирана. Всички сме, и може да не мине идеално,
но ще си простим. По късно ще се смеем на това.
Нека сега излезем там и ги забием.
Винаги ще те обичаме, дори и да не успеем.
Добре, ще опитам.
Едва ли ще е много трудно. - И не забравяй,
след първият куплет сменяме акорда от C-C-D на C-D-C.
Вие свирите по ноти?
Мислех, че можем да свирим с ключа "рок"!
Да ти оправим прическата. - Какъв е този кок?
Г-жо Коулмън! - Джейк, спри!
Избягала си от него. - Ако ме харесваш, остави ме на мира.
Да, но... - Моля те, недей!
Дами и господа, посрещнете на сцената
следващите изпълнители в прослушването,
Пинк Слип от Лос Анджелис!
Направи нещо!
Какво правиш? - Не мога да го направя!
Всичко е наред. Аз ще свиря вместо теб. Преструвай се.
Не знам как.
Никога ли не си била на рок концерт? - Веднъж гледах Ролинг Стоунс.
Излез и се дръж като Кийт! - Като Кийт, да.
Кийт Ричардс, мамо! - Знам това.
Дръж се като Кийт. - Не като поведение?
Не, само свиренето му! Излизай, солото ти наближава!
Ана, страшна си!
Рано е да се каже, но определено сте вътре.
Вътре ли сме? - Да!
Беше ужасяващо. Нямах идея какво коства.
Необходимият кураж. Музиката ти е възхитителна.
И не е шум? - Определено, не е.
Господи! Райън!
Ана?
И първата ми сватба завърши така. Тя избяга с цветарят.
И всичко се предаваше на живо по телевизията. - Не ме карай да те наранявам.
Ето я.
Мамо, какво има? - Искам да те помоля нещо.
След това, което направи за мен съм готова на всичко.
Трябва да стане преди тостовете и речите. - Добре.
Ясно е че няма да се разменим тази вечер. Кажи на Райън че искаш да отложиш сватбата.
Моля? - Виждам, че не си готова за това.
И мога да почакам. Бях толкова щастлива,
че не се замислих, кое е най-добре за теб и Хари.
Ако ме обича толкова, колкото си мисля, ще почака.
Ще те разбере.
Ще бъде много благосклонен.
Моля те.
Кажи му, че го обичам.
Бъди възможно най-мила.
Добре, мамо.
Знам точно какво да кажа. - Не се бави.
Най-добре седни.
Здравейте.
Явно аз ще започна с тостовете.
Преди три години, трагедия сполетя семейството ни.
Загубихме баща и съпруг,
и мислех, че никога няма да го преживеем.
Но тогава...
човекът до мен се появи.
И всички видяха, че отново мога да бъда щастлива.
Отново пеех под душа.
Вярно, доста фалшиво.
Но въпреки всичко много се тревожех за децата си, Ана и Хари.
Дали ще могат да приемат новият мъж в живота им.
Сега вече знам какво мисли Ана.
И то е...
че никой не може да заеме мястото на баща й...
защото той беше страхотен баща.
Но някой може да бъде част от ново семейство.
Едно ново начало.
За някой толкова специален колкото Райън, винаги можем да намерим място.
Ана много искаше майка й да знае това.
Земетресение!
Да!
Толкова се вълнувам, че съм тук!
Това, което исках да кажа е, Райън, добре дошъл в семейството.
За булката и младоженеца.
Какво се случи току що? - Не ти трябва да знаеш.
Благодаря за всичко.
Обичам те. - И аз теб.
Какво?
Върви.
Здрасти.
Чувствам се много глупаво.
Вчера беше много шантав ден,
видях майка ти и я харесах.
Не точно като "харесах" я харесах, но я харесах като твоя майка.
Дали можем да забравим всичко
и да започнем наново? - Бих се радвала.
Постоянно мисля за онази целувка.
Целувка?
Припомни ми каква беше.
Пред очите на майка ти ли? - Всичко е наред, длъжница ми е.
Защо не я поканиш на танц?
Няма начин! Не ме занасяй.
Истината ти говоря. Пропиляваш си младините.
Ти я покани, дъртако. - Чакай малко!
Само да бях на твоите години! - Курабийка?
Нямам нищо против.
Мамо, какво правиш?
Мамо!
Дядо! Хари! Не!
Добре!