ШАНТАВ ПЕТЪК
Скъпа, събуди се. - Не.
Поздрави денят.
Трябва да ставаш.
Край!
Писна ми!
Ана, побързай!
Какво? Готова съм.
Ще спреш на някоя станция? - Добре!
Просто малка дупчица тук.
Не искам шаферката ми да прилича на уличница.
Стига, мамо. Всички имат.
Всички? Хари, всички имали. - Проваляш живота ми!
Край на разговора. И си свали краката.
Добре, но ако аз карам.
Носиш ли си книжката? - Не мога да я намеря.
Какво си й направиш, джудже? - Защо винаги виниш него?
Нищо не можеш да откриеш в стаята си. - Защо винаги взимаш неговата страна?
Виж, Ана, нека го оставим за друг път.
Оправи си блузата.
Ето я Стейси Хинкхаус. Здравей, Стейси.
Здравейте, г-жо. Коулмън. Поздравления.
Много благодаря. Поздрави майка си.
Добре, чао. - Довиждане. Здравейте, момичета.
Вече не се ли виждаш със Стейси?
Как е тя? - Зла. Мрази ме.
Ще оставиш ли брат си на мира?
Видя ли? Винаги тя започва.
Довиждане, скъпа. Късмет.
Имала е същата блуза? - Да, но така е по-добре, нали?
Разбира се. - Значи е готино?
Не. - Определено, не.
Ана, какво има? - Това е Джейк.
Ще помисли че съм глупава, щом не мога да си облека блузата както трябва.
Вие дори не се познавате. На него не му пука. Дори не гледа насам.
Определено гледа. Май ще те заговори. - Млъкни.
Благодаря.
Съжалявам. - Защо ми е ледена статуя на леприкорн?
Аз не съм Ирландка.
Бихте ли изчакали?
Ужасно съжалявам.
Г-н Бейтс, не разбирам защо имам 2. - Пропуснала си смисъла на книгата.
Казва се "1984." Как някой може да го пропусне?
Очевидна атака върху тоталитаризмът. За сурово общество,
управлявано от всемогъщ, егоцентричен диктатор.
Няма да променя оценката ти.
Само че, той е имал коса.
Ана!
НАКАЗАНИЯ
Здравей, Ана.
Какво носиш днес?
Сандвич.
Пуйка.
Евън, съжалявам.
Претърпях инцидент с колата. - Помислих, че сте ме забравили.
Не мога да те забравя, виждам те всеки ден.
Ами утре?
Ще ви видя ли утре?
Ще ме видиш утре, но не и следващата седмица, защото ще съм на меден месец.
Няма да се върнете. Всички ме изоставят. - Няма да те изоставя.
Можеш да ми се обаждаш на мобилният.
Няма обхват на северната страна на острова, вече проверих.
Всичко ще е наред. - Добре.
Имах подобрение тази седмица.
Броите минутите, нали? - Не.
Колко ми остават? - 54.
Тази сутрин бях много добре. Но тогава се събудих.
Страхотно.
Не, не. Абсолютно не.
Не искам сьомга. Трябва да е камбала.
Не ми пука, че ще е по-скъпо.
Колко струва?
Изчакайте секунда.
Ало?
Здравей, Хари.
Не, не можеш да си играеш с електрическите уреди.
Да, ще обмисля дали косачката да се брои за електрически уред. Ще се видим в къщи.
Добре. Камбала.
Бихте ли изчакали?
Ало. Др. Коулмън.
Да, Елизабет.
Да, Елизабет, ще се видим утре.
Да, добре. И, Елизабет, помни, че си умна, силна,
красива, независима жена, и не се нуждаеш от мъж, за да си пълноценна.
Благодаря ви.
Довиждане.
Извинявай. Твое ли е?
Благодаря.
Средна твърдост. На какво свириш?
На старият Телекастър на баща ми. - Хубаво.
Сладка блузка. - Благодаря.
Значи свириш в група? - Нещо такова.
Как така, "нещо такова"? - Все още сме в гаражна фаза.
Ясно.
Ако някога излезете от гаража, уведоми ме.
Непременно. Може да дойдеш да ме видиш. Да видиш групата.
И аз ще съм там, ако искаш ела.
Аз съм Ана. - Джейк.
Да те откарам до вас?
Да, с удоволствие. - Заповядай. Вземи резервната ми каска.
Току що се сетих, че имам среща с приятелките си.
Майка ти ще те убие? - Много мъртва и много наказана.
Ясно, майка ти не обича мотоциклети.
Да.
До скоро.
Ана.
Чуй.
Харесваш ли Хайвс? - Невероятни са.
Имам вносен техен диск. Чудех се, дали се интересуваш.
Коулмън.
Само секунда.
Ако бях на твое място, щях да мисля по-малко за момчета
и повече за квалификационният изпит.
Готова съм за изпита, г-н. Бейтс.
"Готова" се отнася за "теб" както "не" за "теста."
Какво значи това? - Именно.
Какво правиш? Разкарай се от стаята ми!
Помощ!
Мамо! Спри! Ана!
Ето я и нея. - Какво стана?
Нищо. Погрижих се за брат си.
Благодаря.
Мамо, мамо.
Ела, скъпи.
Добре, готов ли си? Ще броя до три.
Готов? Едно, две, три.
Скъпи, прибери се вътре. Веднага идвам.
Ана!
Не мърдай, скъпи.
Обещавам, че ще има последствия за нея. - Здравей, Теси!
Татко, подрани!
Какво? - Подрани!
Подрани.
Не мога без очила.
Дядо!
Здравей, маймунке.
Какво е това? Прашки?
Не искам да знам. - Как е?
Здравейте момчета. - Познаваш ли тези градински маймунки?
Подрани. - Какво?
Радвам се, че си тук.
Донесох ти подранил сватбен подарък. - Моля?
Искам автограф от автора. - Моля?
Казах, че искам... - Не те чувам. Изчакай.
Какво имаш под ризата? Райън, би ли проверил?
По дяволите. - Не отново.
Времето ви изтече! Минава 6:00!
Хей, момчета. Ще си развалите вечерята.
Бащинството може да е лесно или трудно.
Не й позволявайте да ви види.
Добре, вече чуваме. - Говори само за себе си.
Мрази, когато й дърпам щепсела. Приготви се за война.
Казах ли здравей? - Пропуснала съм го.
Здравей.
Наемете си стая!
Това е... - Само секунда.
Добре, но си ми длъжница.
Ало.
Да, тя е на телефона.
Така ли?
Добре. Да, страхотно.
Много ви благодаря.
Какво? - Няма да повярвате.
Една от групите е отпаднала от прослушването. Ние сме първата алтернатива.
Сериозно?
Това е невероятно! - Трябва да сме там в 7:00.
Излизаме на сцената в 7:45. Утре.
Утре?
Утре е репетиционната вечеря на мама. - Ана, това наистина е важно.
Не се тревожете, ще бъда там. - Как? Не си ли шаферка?
Това не е сватбата. Това е репетицията.
Не смятат ли, че репетицията е нещо сериозно,
щом всичките ти роднини са дошли в града? - Не, не смятат.
Ето я моята Ана Банана!
Дай да дядо голяма прегръдка-мрегръдка. - Дядо, тук съм.
Не се тревожете. Няма да ви подведа. Не отменяйте прослушването.
Ще говоря с майка си. - Добре
Прецакани сме. - Да.
Да.
"Не мисля, че той знае за съществуването ми.
Глупаво е да мисля за него, но не мога да спра." Джейк! О, Джейк!
Изчезнете от стаята ми!
Тя видя.
Ще погледам мача по телевизията. - Идвам с теб.
Мамо!
Видя ли какво се е случило с вратата ми?
Говорих с директорът ти. - Какво?
Току що се обади. - Къде ми е вратата?
Усамотението е привилегия. Вратата ще ти бъде върната, Ана,
ако и когато обясниш...
Върни ми вратата или ще се самоубия. - Може ли да гледам?
Хари! - Млъквай!
Може да минем и без драма.
Може спокойно да ми обясниш защо 2 пъти са те наказали днес.
Да, наказаха ме. И то заради Стейси Хинкхаус,
която ме удари с топката. - Кога ще приключи този конфликт?
Никога, защото тя е откачена психарка.
Щеше да го знаеш, ако поне малко те интересувах.
Ана! - Какво?
Знаеш, че ме интересуваш, Ана. Достатъчно, за да знам, че имаш 2 по Английски.
Г-н Бейтс също ме е нарочил. - О, и той ли?
Да.
Постоянно търси начин да ме измъчва.
Единственият път, когато Джейк ме заговори, той... - Кой е Джейк?
Никой.
Нали каза, че не съм заинтересована, Ана. Сега съм заинтересована. Опитай.
Той е невероятен, мамо.
Къде се запознахте? - По време на наказанието, но...
Обещаващо начало.
Видя ли? Защо изобщо ти говоря?
На кой му се ходи в китайски ресторант? - Проваляш живота ми!
Изнасям се и никога, никога няма да се върна!
Здравейте, как сте? - Здравей, Пей-Пей.
Ана, Хари, порасли сте.
Радвате ли се за майка си? - За какво?
Голяма шегаджийка е.
Кой ще доставя храната? Китайската храна е на късмет.
Вече е планирано. - Ами аз?
Препоръчвам ти Пекинска патка. - Мерси.
Знам, че ти е любима. - Все тая.
Сватбата е след два дни. - Помисли си.
До скоро. Приятна вечеря. - Ана, врата ти е под стълбището.
Все едно не знам.
Не се мазни. Нека тя сама дойде при теб. - Ще дойде с брадва.
Ще проверя как е патката.
Ана.
Мислиш ли, че най-добрият начин да получиш каквото искаш е да си нацупена?
Съжалявам, мамо. Под голямо напрежение съм в училище,
и заслужавам всяко едно наказание.
Ще се извиня на Стейси Хинкхаус и г-н. Бейтс.
Ще се старая повече, мамо.
Наистина.
Добре, какво искаш? - Да ида на прослушването утре,
възможност, която се появява веднъж в живота. - Прослушване, страхотно.
Утре? След репетиционната вечеря?
По време.
"По време". Искаш да кажеш "вместо"? - Технически?
Трябва да поговорим. Веднага!
Ана.
Ще направя последен опит
да разбера какво се върти в главата ти.
Не ме третирай като някой от пациентите си.
Моля? - Спокойно и разумна.
Нека поговорим. - Наистина искам да те разбера, Ана!
Мамо, не се бъркай, моля те.
Ще изберат една местна група.
Щастливи сме, че ни се отдава възможност. Случва се веднъж в живота.
Защо не ме пуснеш? Моля те. - Значи моята специална вечер
не значи нищо за теб? - И моята група не значи нищо за теб.
Мислиш, че музиката ни е само шум. - Вижте, аз съм морж.
Не е така! - Напротив!
Ана, позволих ти да се упражнявате в гаража.
Ана, спри. - Какво?
Нека си признаем.
Става дума за баща ти.
Престани да ме анализираш. Не е заради татко.
Заради прослушването е! Проваляш живота ми!
Достатъчно драми.
Ана, гимназията не е толкова трудна. - Не можеш да изкараш и ден в училището ми.
Мога и ще го направя без да ме накажат.
Съжалявам, че преча на перфектният ти живот!
Мислиш, че моят живот е перфектен?
Знам, че е такъв. Перфектна работа, перфектен приятел,
перфектни пациенти, които боготворят земята по която стъпваш.
Трябва да направиш справка с реалността, ако мислиш, че живота ми е перфектен!
Поне веднъж можеш да ме пуснеш. - Няма да те пусна, Ана.
Няма да ходиш на прослушването. - Ще ида!
Защо? - Защото така казвам!
Курабийка?
Момента не е подходящ. - Подходящ е.
Добре, благодаря.
Ана, поне за ден обърни внимание и на другите.
Всичко е заради Райън, нали?
Ана! - Разкарай се.
Скъпа!
"Пътешествието скоро ще започне, наградата се отразява в очите на другият.
Когато това, което виждате е това, което не ви достига, безкористната любов
ще ви промени обратно". - Все тая.
Скъпа?
Добре ли си? - Да.
Хайде.
Усети ли? - Кое?
Имаше земетресение. - Не, нямаше.
За какво говорят? - За земетресение.
Земетресение? - Не, нямаше земетресение.
Не усети ли?
Не мисля.
Вече е 6:45.
Господи, трябва да мина през химическото.
Трябва да го направя на път за вкъщи, да позвъня на механикът и цветарят.
Най-добре да ставам.
Най-добре...
Защо съм в стаята на Ана?
Какво се е случило снощи? Да не съм припаднала тук?
Нищо не помня!
Това не е мое!
И тези не са мое!
Това не е мое.
Това определено не е мое.
Ана, ела бързо.
Мама е мъртва. - Мъртва съм?
Ела, по-бързо!
Видя ли? Не мърда.
Господи.
Не, диша.
Не съм мъртва. - Какво?
Гърдите и се движат, скъпи?
Нарече ме "скъпи".
Да...
Болна ли си?
Надявам се.
Или сънувам.
Хари, приготви си сам закуска.
Можеш да ядеш от Сириъл-а на Ана. От моят Сириъл.
Жестоко.
Ехо?
Чува ли ме някой?
Събуди се, скъпа.
Събуди се.
Събуди се!
Край.
Дай ми още минута?
Скъпа.
Мисля, че нещо се е случило с нас.
Какво си ти?
Аз съм. Мама.
Ти не си майка ми. - Да, аз съм.
Разкарай се, клониран изрод! - Не ми дръж такъв тон.
Господи, наистина си майка ми. - И ти не си тази, за която се мислиш.
Погледни ме!
Сменили сме телата си. - Стара съм!
Моля?
Като мумия съм!
Достатъчно.
Искам си тялото. - И аз моето. Сватбата ми е утре.
Господи, сватбата ми е утре. - Не мога да се омъжа за Райън.
Добре, добре.
Кое е добре?
Нямам представа. - Да идем в спешното отделение.
О, не. Ще ни заключат за 72 часа
и ще натъпчат с лекарства. Никъде няма да ходим.
Добре.
Ти си в моето тяло, а аз в твоето.
Защо не... - Да, да, разбирам те.
Да се сблъскаме. - Добре, ти се засили от там, a аз от тук.
По мой сигнал. Готова?
Да. - Давай.
Мамо, може ли...
Това беше глупаво.
Хари!
Учих мама на нови танцови стъпки.
Какво искаш, боклук?
Не му говори така.
Мисли те за майка си. - Трябва да му кажем.
Няма да казваме на никого.
Ще ни помислят за луди.
Може би сме луди. - Аз не съм луда.
Аз съм възрастна жена затворена в тялото на дъщеря си.
Господи, луда съм.
Дядо, подай ми млякото.
Хари все още си е Хари, и дядо си е дядо.
Значи е само при нас. Къде сгрешихме? - Не знам.
Дядо, подай ми млякото!
- Земетресение.
Земетресение! - Земетресението?
Ресторанта! - Само ние го усетихме.
Земетресение, земетресение!
Скъпи!
Добре.
Ще те взема.
Все още не си готова.
Любими.
Какво правиш тук? - Нали искаше да те откарам до работа?
Да, мамо.
По-добре побързай.
Осъзнай се, няма...
Скъпи.
Би ли разпуснал за секунда?
Разбира се, ще разпусна.
Ще прибера баща ти.
Алън, това не е нашата кола!
Земетресението и лудата майка на Пей-Пей сочеща ни.
И какво мрънкаше на китайски?
Направила ни е някоя Азиатска Вуду магия.
Не мога да отида на училище така. - Ще трябва.
На ръба на изключването си, и квалификационният ти изпит е днес.
Достатъчно причини за да остана вкъщи.
Мога да ида и да взема изпита.
Сигурна съм, че ще е елементарен за мен. - Мислиш, че можеш да бъдеш мен?
Разбира се, само гледай. "Всички са ме нарочили. Проваляш живота ми".
Лесно е да бъда теб. Ще изсмуча веселието то всичко.
Не изсмуквам веселието от всичко. Това е абсурдно.
Ще ида на училище, а ти ще стоиш...
Какво? - Евън.
Евън? Кой е Евън? - Пациент, който се нуждае от мен.
От три години всеки ден го виждам. - Супер.
Само лицето ми ще го успокои. - Няма начин.
Няма да съм детегледачка на 40 годишен психар.
Какво трябва да му кажа? - Нищо. Не си в състояние да даваш съвети.
Ще е не етично. Слушай внимателно, кимай разбиращо,
и просто повтаряй, "И как те кара да се чувстваш?"
Сериозна си.
Наистина искаш да си разменим ролите? - Сутринта ще си изиграем ролите,
по обед ще отидем до ресторанта и ще се разменим. Обличай се.
Успех с обличането без врата.
Благодаря.
Господи.
Ще свикнеш. - Какво?
Пробила си пъпа си? - Да, исках да ти го кажа.
Кога? - На рожденият ден на братовчеда на Мади.
Когато си върнеш тялото, го наказвам.
Защо никога не обличаш тези? Много са сладки.
Да, ако продаваш Библии. И какво си направила с косата ми?
Отдавна мечтая да те видя вързана.
Така може да ти се види хубавото личице.
Какво е това? - Оправих ти джинсите.
Пациентите ми няма да плащат по $150 на час за терапия от стриптизьорка.
Добре.
Свали всичкият грънч. Хайде.
Как е?
Свали краката.
Хари, стой мирно. - Накарай ме!
Виждаш ли какво прави зад гърба ти? - Ана!
Мамо.
Извинете ме.
И докато се извинявам, нека кажа пред всички
колко съжалявам, че постоянно се опитвам да ви контролирам.
Не е така, мамо.
Аз трябва да се извиня, че съм такава егоистка.
Поне имаш чудесно чувство за стил.
Не като мен. - Достатъчно.
Платинена, жестоко. - Дори не си го и помисляй.
Нищо не разбрах.
Нищо особено, скъпи.
Още един ден.
Чудесно е, че ще се женим, нали?
Въпреки, че съпругът ми почина. Колко бързо успях да го превъзмогна.
Спри тук. Мамо, излез от колата.
Откликвай на чувствата на Райън. - Ще бъда мила.
Но не го целувай. - Мамо, току що закусих.
Отвратително.
Добре.
Ето номерът на компанията за таксита.
Искам те тук точно в 11:45. - Добре.
Разбираш ли? Отново ли ми повишаваш тон?
Господи.
Може ли да си вървя?
Защо? От какво си обезпокоена? - Здравей, Ана.
Познаваш ли го?
Това е Джейк.
Не, не. - Дай му шанс.
Това е последното нещо, което ще му дам.
Но ти не го познаваш. - Знам, че е прекалено голям за теб.
Господи, идва насам. Поздрави го.
Поздрави го или ще скъсам с Райън.
Здравей, Джейк. - Здрасти.
Това е майка ми, д-р Коулмън.
Здрасти. - Здравей.
Страхотен мотор. - Моля?
Не, че съм се качвала. Не ми позволяват.
Не си го позволявам, защото съм възрастна.
Трябва да вървя. - Чао.
Върви с него.
Хари, знаеш ли кой е това?
Ана си има гадже.
Ц-Е-Л-У-В-К-И.
Ще закараме ли Хари на училище?
Може да иде пеш. - На 20 пресечки е!
Свежият въздух ще ти се отрази добре.
Ами побойниците? - Бягай бързо.
Тес, не ми пречи да го закарам.
Все тая.
Нося ти Хайвс.
Моля?
Дискът. - О, да.
Идват в града другата седмица. Чудех се дали...
Прекрасна мисъл.
Ако се подстрижеш ще си много по-представителен.
Трябва да се концентрирам върху уроците си,
и да ти кажа честно, прекалено си голям за мен. Но все пак благодаря, Джейсън.
Казвам се Джейк.
Здравейте. Добро утро.
Здравейте.
Стейси! Как си?
Чудесно.
Стейси, какво правиш?
Изнасяйте се.
Добре ли си, Ана? - Господи!
Не вярвах, че ще направи нещо подобно. - Да, шокиращо.
Ще се обадя на майка й.
Остави, по-късно ще й го върнеш. Видяхме те.
Къде? - С Джейк.
Разкажи ни мръсните подробности. - Направи ли нещо?
А трябваше ли? - Определено.
Не, не.
Не вярвам във физическият контакт с противоположният пол.
Изобщо. И вие трябва да последвате примера ми.
Какво?
Херпес, херпес. Тук ми излиза херпес.
Не ми пука. - За твое добро е.
Мисля за теб. - Добре.
Предполагам, че това е добре.
Да те откарам ли до вкъщи после или ще вземеш Волвото?
Определено ще взема Волво-то.
Как е?
Офисът на д-р Коулмън. - Здравейте, тук е офисът на д-р Дън.
Обаждам се да потвърдя часът ви при зъболекарят. - Зъболекарят?
Не е честно! Зъбите не са мои. - Не съм сигурна...
Не, не, отписвам зъболекаря.
Искате да кажете, отказвате? - Да, отказвам. Няма начин да ида!
Евън.
Не, Борис.
Линия 27.
Благодаря. - Заповядай.
Тя е сляпа!
Гадно.
Няма ли да вдигнете? - В никакъв случай.
Радвам се да ви видя. - Добре.
Вие сте тук. - Да, аз съм тук, а също и вие.
Изглеждате страхотно.
Защо? Да не отменяте сеанса?
Не, Кевин. - Евън!
Евън. Евън.
Ще идем ли оттатък?
Няма ли да вдигнете?
Не.
Значи не вдигате телефона.
Казах ви, че няма да мога да ви се обаждам, но вие ме излъгахте.
Вие сте лъжкиня! - Ще вдигна.
Какво?
$10,000? За какво?
Камбала!
Що за уредник на тържества сте? Това е отвратително.
Няма да платя.
Добре, не идвайте. Не ми пука.
Да, отказвам поръчката.
Да ти се връща, пич.
И така, Итън. - Евън!
Евън. Знам го.
Бейтс. Къде съм го виждала преди?
Всеки ден, тук в залата за мъчения.
Говори ли с майка си? - Прекрасен ден за бързо препитване.
Всички вече трябва да сте прочели "Хамлет".
Ще ви задам по един въпрос,
и ще бъдете оценени според отговора си. - Добре, че е "Хамлет", участвах в тази пие...
Знам творбата.
Все едно ще ти е от полза. - Г-н Уотърс, опишете характера на Хамлет.
Хамлет.
Той е... голям характер.
Все пак е Хамлет.
Мотае се и не знае кой е правилният път.
Няма си и представа.
Искахте да кажете, че той е човек...
Да. - Който не може да...
реши. - Да реши.
Точно.
Много добре. Браво.
5. - Да.
Г-це Коулмън. - Да, г-н Бейтс?
Кой е централният конфликт в "Хамлет"?
Политически, разбира се, защото Клаудиус заграбва трона на баща си.
Оедипал, заради натиска на майка си. Възниква и вечният въпрос за лудостта.
Наистина ли вижда призрака на баща си или просто е луд?
Доста преувеличихте.
2.
2? - 2.
Г-н Франели, кой е Фортинбрас?
Започнах да чета книгата ви, и ме кара да се чувствам много подтиснат.
И как те кара да се чувстваш?
Подтиснат.
И как ви кара да се чувствате?
Тя и най-добрата й приятелка не си говорят. А в дневника си споменава за това момче.
Как ви кара да се чувствате? - Притеснена.
Чела сте дневника й? Отвратително!
Лоша майка.
Притеснявам се, че тя и това момче,
нали се сещате. - Спрете!
Нищо не става между нея и него. Ако беше така, нямаше да пише за него.
Щеше да е навън и да го прави. Приятелката й вероятно не говори с нея
защото вероятно и тя харесва това момче.
А той вероятно флиртува и с нея, но тайно харесва дъщеря ви.
Още не е направил нищо за да не развали нещата.
Затова нейната приятелка се държи странно.
Ясно?
Много интересно.
Никога не съм го поглеждала от този ъгъл. - Добре, значи приключихме.
Г-н Бейтс, може ли да поговоря с вас? - Безсмислено е, но щом настоявате.
Въз основа на коя ваша приумица...
Тоест, защо имам 2?
Къде сбърках? - Оценката е субективна.
Анализът беше на ниво "колеж". - И сте квалифицирана да направите тази оценка?
Определено съм. - Както е казал Хамлет, "Стореното, сторено".
Това е от "Макбет," глупако.
Бейтс. Елтън Бейтс.
Гимназията Грифит. - От къде знаеш?
Ти ме покани, поканил си майка ми на бала, но тя ти е отказала.
Темата не е уместна.
Сега си го изкарвате на дъщеря й, нали? - Не знам за какво говорите.
Било е просто гимназиална забава. Трябваше да го преглътнете и да продължите.
И ако не го направите, сигурна съм, че училищната управа
ще чуе за жалката ви вендета срещу невинен ученик.
И между другото, Елтън, тя е имала гадже, пък и ти си бил странен.
Невероятно. Ти го разгроми.
Не мисля, че Елтън Бейтс ще ми създава проблеми за в бъдеще.
Това с майка ти беше много странно. - А какво каза тя?
За прослушването. - А, да. Каза не.
Какво?
Все пак е репетиционната и вечеря. Това също е важно.
Каза ли й, че втори път няма да имаме тази възможност?
Тя съчувства. - Не ни ги пробутвай. Тя проваля животите ни.
Вие сте виновни.
Да, на майка ти никога не й е пукало за музиката ни.
Никога не й е пукало?
Кой мислите плащаше за уроците по китара?
А чула ли е и едно "благодаря"? Не. - Стига, ти самата го каза.
Майка ти не ти обръща внимание
откакто започна да се среща с този мъж. - Не е така.
Все за това говориш. - Така ли?
Какво ти е днес?
Все едно не ти пука за групата.
Момичета, ако беше друга вечер, нямаше да има проблеми.
Господи.