К Р А Я Т Н А Д Н И Т Е
Ватикана, Рим - 1979 година.
"Oculus Deum" (Божието око)!
Простете, Ваше Светейшество!
Появи се "Божието око".
Детето ще се роди днес.
Изпратете пратеници до всички големи градове по света.
Трябва да я открием.
Тя трябва да бъде убита!
Aко пожертваме невинни не заслужаваме изкупление.
Тя бе избраната да роди неговото дете.
Ако тя оживее ще доведе "Края на дните" и изкупление няма да има.
Душите на всички ни ще погинат.
Предсказанието ни провелява да имаме вяра
Трябва да опазим момичето, а не да я нараняваме,
защото ние сме хора на вярата. Ние служим на Бога.
Трябва да вярваме в Него, да се уповаваме на Него.
Само така можем да опазим момичето.
Томазо.
Възлагам ти да откриеш момичето. Опази я от злото!
Ню-Йорк сити
6 часа по-късно
Добре, сега напънете силно!
Точно така. Чудесно се справяте.
- Чудесно. Добре, спрете да напъвате. -...пет, шест, седем...
- Показа се главичката на бебето.
Не напъвайте още.
Един малък напън и сме готови. Малък напън!.
Имате прекрасно момиченце.
Толкова е красива!
Трябва да я взема, за да я почистя.
- Не още. - Такива са правилата.
- Моля ви! - Ще ви я върна още преди да сте се разбрали.
- Ето я и нея.
Почистена и измита
- Мислили ли сте за име? - Кристин.
Името й е Кристин.
Честит рожден ден, Кристин!
20 години по-късно
Вторник, 28 декември, 1999 г.
"Радиостанция "WBAZ", часът е 8:06.
Още три нощи, Ню-Йорк. Още три нощи до края на века.
Още три нощи до началото на Милениума.
Още три нощи до повредата във всички компютри.
Още три нощи до най-голямото тържество в историята на този град...
започващо на "Таймс Скуеър".
А къде ще сте вие?"
Ей, Боби, ела насам. Тука става нещо странно.
- Какво има, Чарли? - Не знам.
- Налягането се покачва необяснимо.
Махайте се!
Извинете ме!
Какво, по дяволите си...
"В ефир сте.Кажете нещо интересно!" Сряда, 29 декември, 1999 г.
"Опитвам се да разбера какво казват всички тези предсказания.
Дали ще дойде краят на този свят точно в 00:01 ч. на Нова Година или..."
"Аз ще ви кажа какво. Просто трябва да сте внимателни,
да не напускате работата си още.
Ще ви кажа и още нещо: след още две нощи,
тук ще станем свидетели на най-дивия до сега купон.
Ние ще сме там сред первите сто участници, вдигащи най-много шум,
и ще сме най-лудите купонджии и ако дойде края на света,
какво пък, поне всички ще сме заедно!
А ако не стане така, както в същност си и мисля,
тогава всички ще прекараме едно страхотно забавление..."
- Хайде. Ще закъснеем.
Скъпа, прибрах се!
Тъкмо се взимах в ръце.
Абе голямо взимане ще да е.
Изглеждаш доста кофти тая сутрин.
- Мерси. - За нищо.
Имаш около пет минути да се оправиш. Дръж!
В това има достатъчно кофеин да убие и слон.
Ще те свести за нула време.
- Какво имаме за днес? - Транспорт.
Накой специален?
Ами! Някакъв боклук от "Уол Стрийт".
Че за какво му е чак такава защита?
Ами май се е ебавал с някои,
дето не им харесва да ги ебават.
Лично аз харесвам боклуците. Плащат по-добре.
Казват, че закуската е най-важното ядене за деня.
Не, мерси. Ядох вече.
"Страйк 1, F.D.R. транспорт"
"Фалоу 3, F.D.R. движим се на юг."
"Страйк 1, стойте на близо."
- Страйк 4 - Окей, момчета.
Тези хора ни плащат добри пари.
Изкарайте си главите от задниците и си заслужете заплатите.
"Фалоу 3, осигурете ми визуален контакт."
"Страйк 1, улици 125 до 136 са чисти.
- Дръжте ги чисти. - Страйк 4, посъветвайте се и се свържете..."
Наближаваме края на маршрута. Преблизително време до целта 2 минути.
Страйк 1, Фалоу 2 и 3, образувате плътна формация. Разбрано?
- Еър 1, направй последен оглед. - Прието.
Фалоу 3, виждаме гнездото.
Еър 1, тръгни на запад над зона 2.
Десет секунди до целта.
Прието. Десет секунди.
Фалоу 3, пристигнахме.
Всички стойте наблизо.
- На открито сме. - Прието.
Скай 2, провери противопожарната стълба на юго-западния ъгъл.
Противопожарната стълба чиста.
Грешиш! Има стрелец! Изтегляй се! Изтегляй се!
Влизай в колата!
Обади се на полицията! Извикай "Бърза Помощ"!
- Какво става, по дяволите? - Виждам го! Виждам го!
Мамка му!
Мамка му! Не мога да повярвам! Стига бе!
Я ставай бе, лигльо.
Къде е стрелецът?
- На покрива. - И ние отиваме.
Скай 2, докарай се долу! Веднага!
Хайде! Побързай!
Вдигни ни горе!
Давай, давай!
- Свали ни! Побързай! - Има много препятствия на тоя покрив!
- Ще закачим витлото. - Тогава снижи колкото можеш!
Побързай! Давай!
Вържи ме!
Готов си!
Ще скочи от покрива! Мамка му!
Хвана го!
Има пистолет!
"Oculus Dei" (Божието око)! Хилядата години свършиха!
Ангелът на мрака е пуснат от тъмницата си!
Легни на земята и сложи ръце зад главата си.
Не знаеш какво направи!
- Лягай долу или аз ще те сваля! - Хилядата години свършиха!
Не знаеш какво направи!
Свещенник - алкохолик. Не може да е толкова зле.
Мисля, че полицията ще може да се хване за това.
- Наричат това "доказателство". - Добре е да имаме преднина.
- Няма причина да ги улесняваме. - Е да.
- Добре.
- Внимавайте къде стъпвате. - Минете от тук.
Не изглежда доволна от показанията ти.
- Трябваше просто да убия копелето. Щях да пиша по-малко. - Да.
- Хей, детективе. - Боби. Ей, Джери, трябваш ми.
- Как си, Мардж? - Не се оплаквам. Ти?
Денят май е чуден за скачане от хеликоптер.
Е, просто си вършех работата.
Виж сега, трябва да те питам нещо.
- Какво? - Още ли пиеш?
Ами да, издрънкахме всичко, което ни попадна тая сутрин.
- Всеки ден започваме така. - Просто чета показанията му.
- Казваш, че тоя ти е говорил. - Да. И какво?
Юнака няма език.
- Какво? - Няма език?
За сега ще пропусна този дребен детайл.
- Не е кой знае какво, нали? - Да не би да ми казваш, че съм си измислил всичко това?
- Не. Просто отбелязвам. - Аз спасих един живот днес.
- А ти какво, по дяволите свърши? - Добре, остави я.
- Не. Знам какво чух. - Добре де.
Тия, които нямат работа тук да се разкарат.
Уверете се, че мястото е обезопасено.
Един пияница прекарва в близкия бар достатъчно време,
хората да научат къде живее, та да го закарват до тях.
Искам да кажа, че това поне го знам.
Е, важно е поне в едно нещо да си експерт.
Отне ми години изследване. Тук трябва да е.
Искаш ли да се обзаложим, че е на постоянен наем?
Не мисля, че това е боя.
Истински шедьовър.
Не бих си дал парите за него. Пък и съм доста зает.
Чуй това!
"И видях Земята цялата пуста.
И видях ужасът да иде. И грехът, който не трябваше да се ражда?
Хилядата години свършиха.
Двадесет... Седем."
Като футболен резултат. Много хубаво.
Ей, открих нещо.
Можеш ли да видиш какво е?
Езикът му.
Май си го е отрязъл сам.
Okей. Защо някой ще си реже собствения язик?
- За да не говори. - Ясно.
Аз бих хапнал.
- Мамка му! - Какво стана?
Добре де, знаех, че това ще стане.
Всичко е наред.
Тук има нещо.
- Виждал ли си я някога? - Не.
Тоя не е обикновен атентатор.
Прав си - не е.
Да се махаме от тук. Получавам сърбеж от това място.
- Пусни оръжието! Не мърдай! - Не мърдай! Стой!
Ей, ние сме.
Исусе! Как по дяволите, намерихте това място?
Ами с налучкване. Вие какво открихте?
Името му е Тома Аквински. Свещенник е.
Що не ни кажеш нещо, което не знаем?
- Свещенник-убиец. Чудно. - Е, става все по-хубаво.
Учил се е във Ватикана. Бил е един от визионерите.
Дошъл е тук през '81-ва в църквата "Сейнт Джон".
Изчезнал е преди 6 месеца.
Свещенниците в църквата казват, че бил в духовна криза.
O, да. Значи за това било всичко.
- Духовна криза. - Няма никакъв смисъл.
Кой свещенник би стрелял по банкер от "Уол Стрийт"?
Банкер, който между впрочим внезапно изчезна.
Може би трябва да попитаме момичето.
Какво момиче?
- Ъ-ъ, момчето. Момчето бе. Свещенника.
5 милиона жени живеят в Ню-Йорк Сити.
Как ще я намерим като не й знаем името?
Вземи.
Вижте, дадох ви пари вече. Бихте ли да се отместили, ако обияате?
Той идва за теб. Той идва за теб, Кристин.
От къде знаете името ми?
Той ще те чука. Той ще те чука, Кристин. Не го ли виждаш?
- Не го ли виждаш? - Кой сте вие?
От къде знаете името ми?
- Той ще те чука, Кристин.
Извинете! Извинете!
Хилядата години свършиха.
Хиляда години свършиха!
"А кога се свършат хилядата години,
сатаната ще бъде пуснат от тъмницата си."
"Двадесет... Седем."
Кристин!
- Кристин! - Идвам след секунда!
"Офисът на Доктор Ейбъл!"
Алo! Д-р Ейбъл, моля?
"- Кой го търси?" - Кристин Йорк.
Кристин, чуй ме. Това вече го преодоляхме.
Ужасно е да изгубиш родителите си. Знам, че това се е случило преди много време.
Празниците често ни карат да се чувстваме зле.
Разбери, тези видения са творение на въображението ти. Те не са реални.
Ти ги контролираш. Не те теб.
Изпий още едно успокоително, за да облегчиш безпокойството си.
Добре си. Повярвай ми!
Ново видение? Защо не ми каза?
- Не исках да се тревожиш. - Аз съм доведената ти майка. Работата ми е да се тревожа.
Наистина, не е кой знае какво.
Просто един в метрото се разби като порцелан.
Какво ми има? Защо виждам такива неща? Защо съм различна?
Не знаеш колко си специална.
По-добра си от всички останали. Просто го помни.
Не искам да съм по-добра или по-лоша от другите. Искам да съм нормална.
- Искам нормален живот. - Трябва да имаш търпение.
Хубавите неща сами ще дойдат при теб. Ще видиш.
- Извинете. - Съжалявам, затворено е.
Бих искал да поговорим за Тома Аквински.
- Отче, моля ви, имам нужда долу от вас. - Вървете, идвам.
- Отче, моля ви! - Отивайте.
Вече казах на полицията. Тома беше мой приятел и колега.
He би имал нищо общо с това, което се е случило днес.
Нямаше друг освен него.
- Вие не разбирате. - Разбирам, че започна да стреля и това не ми хареса.
- Стрелял е по вас? - Не. Стреля по моя клиент.
- Случи се така, че му стоях на пътя. - Кой е клиентът ви?
В момента това няма значение. Това, което бих искал да знам е защо свещенник би убил някого?
Пил сте. От 14 години съм трезвеник и мога да преценя.
Браво на вас. Вашият приятел да не би да е работил за някого?
Да. За Бог!
Значи Бог му е наредил да направи банков удар?
Не знаете много неща. Смятате, че сте видели всичко?
Не сте. Има неща, за кото не сте и сънували.
Това е един друг свят. Тома го видя и той го унищожи.
И аз съм видял много, но не толкова, че да си отрежа езика.
- Е тогава изчакайте два дена. - Какво ще се случи след два дена?
Тома не ви ли каза за момичето?
- Не. - Ясно. Вярвате ли в Бог?
Преди, но вече не.
Какво се случи?
Бяхме на различни мнения.
Аз смятах, че жена ми и дъщеря ми трябва да живеят, но Той реши обратното.
Съжалявам за загубата ви, но може би е време да подновите вярата си.
Това момиче...
Грози ли я опастност? Нуждае ли се от помощ?
- Трябва да свърша доста неща. Извинете мe.
- Простете, но имам още въпроси, ако не възразявате. - И аз имам въпрос към вас.
Ако не вярвате в Бог, как разбирате неговия противник?
Трябва да повярвам в Бог, за да разреша едно престъпление?
Сигурен съм, че сам ще намерите изхода.
- Колко получиха стйгмата? - Тя е третата за тази седмица.
- Какво казва? - За собственото ви добро, махнете се и забравете какво сте видели!
- Тома има ли нещо общо с това? - Тук действат сили, които не бихте могли да разберете!
Сега, моля ви, вървете си!
Не, направо ненавиждам факта, че преместиха финалите след празниците.
Губи се целият смисъл на отпуската ми.
Аз не бих се тревожил. Ти винаги се справяш.
А и едно лошо класиране не е края на света я!
Това сте Вие!
- Още не съм... - Къде е тя?
- Момичето е на сигурно място. - А останалите неща?
Всичко е по план.
Действията ни, безспорно вървят незабелязано.
- Имаме хора навсякъде. - Татко, кой е?
- Това дъщеря ви ли е? - Да.
- А това съпругата ви? - Да.
- Какво има скъпа? Какво стана? - Сънувах го.
- Той дойде за мен отново. - Това е само сън, ангелчето ми.
Почувствах го толкова истинско.
Четвъртък,30 декември,1999 г. "Националната гвардия ще следи
за реда в страната като мярка за сигурност..."
"Кметът Джулиани разпореди всчки граждани и полицаи...
да запазят спокойствие по време на празниците."
"Все още няма обяснение как се е появила кръв по ръцете на младенеца Исус,
изваян в прочутата скулптурата на Микеланджело 'Пиета'!"
"...атмосфера на страх и паника, придружени с актове на насилие,
преписвани на сатанински култове, които сякаш са решили
да помрачат новогодишните празници по цял свят.
Тук в Ню-Йорк..."
Съжалявам, приятел, влизането е забранено.
Още миришеш на малките момченца, с които си блудствал.
Не забравяй на кого в същност служиш!
Отвори очи, Тома!
Виж лицето, което преследва сънищата ви от хиляди години.
Казват, че можеш да виждаш бъдещето, Тома.
В такъв случай би трябвало да знаеш какво ще направя с теб.
Не знам какво точно се надяваме да измъкнем от тоя.
- Та той дори няма език. - Може да пише.
Егати!
"Все още няма обяснение
за разрушителните експлозии, избухнали в центъра на града преди две нощи.
Разбудени от нощния взрив във вторник,
следователи от нюйоркската противопожарна охрана все още нямат обяснение
защо един ресторант внезапно е избухнал в пламъци, убивайки 35 души."
- Ей, гъз, гле'й 'де ходиш. - Ей, харесва ми тениската ти.
Да ти го начукам!
Ей, хлапе...
- Хубава тениска.
Казвам ви, никой не е влизал Може сам да го е направил.
Как тогава е вдигнал последния скалпел!
О, Боже мой!
- Става все по-хубаво. - Никога до сега не съм виждал такова нещо.
Мисля, че е на латински.
"А кога се свършат хилядата години,
сатаната ще бъде пуснат от тъмницата си."
Следващата част не е много ясна. Мисля, че е на английски.
Тук пише: "Христос...
...Христос от Ню-Йорк."
- Господи!
Взех официално решение. Повече няма да заспивам. Никога. Ти добре ли си?
Някой сам си реже думи по гърдите. Друг го приковава към тавана.
Че 'що да не съм добре?
Сега къде отиваме?
Момичето. Трябва да поговоря с нея и да разбера какво знае.
Чакай, не й знаем името. Би било по-лесно.
Може би да, може би не. "Христос от Ню-Йорк."
Може би е "Крис от Ню-Йорк", "Кристин от Ню-Йорк."
"Кристин Йорк". Да пуснем имената в компютъра и да видим дали някое от тях ще излезе.
Привет, Кристин Йорк.
Понякога си на границата на компетентността.
- Чак е плашещо, нали?
Desidrommo per di fromagio, fromagio perfavore.
Кристин!
Обади се Мейбъл. Каза, че ще се радва да вечеряте навън.
Грацие, Карсън.
Не!
Мамка му!
Не! Не!
По дяволите, пуснете ме!
- Върви долу и наблюдавай входната врата! - Моля ви!
- Помощ! - Няма спасение освен в рая.
- И трябва да отидеш там сега.
- Какво правите? - Предавам те на Всемогъщия Бог и те поверявам на...
Това би могло да се счита за...
намеса в полицейско разследване?
Е, ние сме частни лица, които имат разговор с друго частно лице.
Не смятам, че това е незаконно. Или поне не още.
Моля ви, недейте!
Връщаш се при онзи, който те е създал...
Върви долу и направи каквото можеш. Трябва ми още време, за да завърша и последния обред.
- Нека Христос, верният пастир...
- Помощ! - Стълбите.
Покривам ги.
Помощ!
Виж своя Спасител...
...навеки, Амин!
- Копеле!
Добре ли си?
Да. Провери тялото долу на стълбите.
Какво тяло?
Обади се в полицията и извикай "Бърза помощ".
Успокой се. Ние сме от добрите.
Какво се случи?
Карсън... Тия мъже... Т-тия мъже...
Опитаха се да ме убият.
Защо?
8 прореза с различна дълбочина. На това му викам да умреш със стил.
Кое момиче би живяло в такава къща вече?
Тя е сираче. И двамата й родители са загинали.
След смъртта на майката личната им мед. сестра се омъжва за бащата.
Сега тя е единственият й настойник.
Направо си възхитителен когато говориш като истински полицай.
Ами? Абе след като се оправим тука мислиш ли, че бихме могли...
- Не ме изкушавай. -...да се напием малко?
- Успокояват ме. Искате ли? - Не, благодаря. Аз се успокоявам с пиене.
- Дащеричката ми имаше точно такова. - Сериозно?
- Аха. - Нима? И в нейните неща ли ровичкате без да питате?
Просто търся нещо.
Какво търсите?
Някаква връзка със случилото се.
През повечето дни не чувствам връзка с нищо.
Забелязах, че имате доста религиозни книги.
На доведената ми майка са.
- Много религиозна ли е? - Не, не съвсем.
По-скоро й е като хоби.
Познавате ли свещенник на име Тома Аквински?
Не. Това ли трябва да е връзката с религията?
Бил съм свидетел на много опити за убийство,
но досега не бях виждал такова церемониално изпълнение.
- Кристин? - Тук съм!
Добре ли си? Боже мой, току що научих какво е станало!
Нараниха ли те?
Аз съм добре, но Карсън...
Зная.
Толкова се радвам, че сте дошли навреме.
Благодаря.
Не знаех, че помниш къде е библиотеката, камо ли, че имаш карта за нея.
Е, много неща не знаеш за мен.
Стоят отвън.
Трябва да я доведеш Той я чака.
Невъзможно е! Ще ме проследят и ще открият храма!
Не успях да я убедя да дойде тук.
В такъв случай ще се наложи аз да отида при нея.
Споменах ли, че имам среща тази вечер?
Не с надуваемата ми кукла, а с истинско момиче.
Да не скъсахте с надувната?
Аха. Беше прекалено посредствена.
Пък и тя настоя.
Просто започна да гледа на всичко като на работа.
Реално аз не съм против, защото, е... нали знаеш...
ама взе да иска да й плащам.
Щяла да се пази за някой по-заможен. Изглежда малко странно, нали?
Okей, аз ще изчакам.
- Да не желаете хапче за глава? - Открих нещо.
Кристин, какво правиш? Защо този човек е тук?
Само за пет минути.
Обича ме до смърт, но понякога е прекалено загрижена.
Взех това от един от нападателите.
- Показахте ли го на полицията? - Не.
Ако го бях направил, щеше да свърши в найлонов плик на някой дълъг полицейски рафт.
- Звучи доста цинично. - Е, самият аз съм слагал доста пликове
на тези дълги рафтове.
Преди бях полицай.
Този амулет е на "Масонския ред"...
предшественици на Ватиканските рицари.
Рицари на Светото Видение.
Те очакват завръщането на Ангела на Мрака на Земята.
Значи хората, които ме нападнаха са поклонници на дявола?
Не. Тук пише, че са от добрите.
Предполага се, че са тези, които ще спрат поклонниците на дявола.
Тия са от добрите? Какво тогава се канеха да правят с мен?
Съжалявам. Имам проблеми със здравето.
- Понякога виждам неща, които не съществуват. - Не. И аз го видях.
Имам видения от както се помня,
но никога досега не са били споделени.
Трябва да има някакво обяснение.
Надявам се. Цял живот го чакам.
Да се махаме! Бързо!
- Няма да ходиш никъде.
- Какво правиш? - Нямаме време да го обсъж...
- След толкова години на чакане най-после ще се случи. - Какво ще се случи?
Сега вече няма да избягаш!
- Престани! - Пусни я! - Не!
Не ме ли обичаш?
Не ти ли дадох всичко?
- Не бях ли майка за теб?
Не-е-е!
- Кристин. Ти знаеш кой съм. - О, не.
- Дойдох за теб. - Да вървим. Хайде.
Поставих ти една проста задача и ти не можа да я свършиш.
Хей, Мардж? Мардж, насам! Трябва ни помощта ти!
Леко с хардуера.
Исусе, Мардж! Какво, по дяволите става?
Всичко е наред, Джери. Просто искаме момичето.
- Добре, кажи ми какво, по дяволите става тука? - Не знам.
Не ти вярвам.
- Добре. Излизам. - Хвърли пистолета.
Моля ви, не ме оставяйте тук! Моля ви!
Сложи си ръцете на главата.
- Какво? - Ръцете на главата. Веднага!
Какво искате от нея, Мардж? А?
- Защо е толкова важна? - Трябва ни момичето. Него можеш да го убиеш.
Хайде! Бързо!
Ти не ми трябваш.
Но ти...
Повикай хората си. Открийте го.
Насам.
Дявол да го вземе!
Хайде, изправи се!
Най-добрият ми приятел е мъртав. Всички се опитват да ни убият. Току що застрелях две ченгета.
- Защо всички те преследват? - Не знам.
Кълна се. Не знам. Защо става всичко това?
Знам, че аз съм виновна, но не знам защо.
Онзи човек на стълбите, какво знаеш за него?
- Нищо. - Я стига. Видях лицето ти.
- Ти го позна. - Не мога да говоря за това.
Кажи ми! Трябва да знам.
Виждала съм го и преди... в сънищата си.
- В сънищата си? - Всъщност в кошмарите си.
Той ме взима и... и прави любов с мен.
Правила съм любов с него през целия си живот.
Мислех, че съм луда, но той никога не е бил истински до тази вечер.
O, истински е. Виждал съм го и преди.
- Страхувам се. - Не се страхувай. Няма да му позволя да те нарани.
Страхувам се от себе си. Страхувам се, че ако го видя пак и той ме пожелае,
аз също ще го пожелая.
Да вървим!
- Къде отиваме? - Да получим някои отговори.
Това не ви е нужно. Тук нямате врагове.
Не съм толкова сигурен. Това момиче току що бе нападнато от вашите хора.
- Вашите Ватикански рицари почти не я убиха! - Ватикански рицари?
Боже мой!
Те не са мои хора. Те смятат, че вършат работата на Бог.
- Но всъщност не е така. - Искам да знам какво става,
и то веднага! - Свалете пистолета.
Някой видя ли ви, че идвате?
- Не. - Добре. Тук би трябвало да сме в безопастност.
Според Светото писание той не може да вижда в Божия дом.
- Кой не може? - Може би сега си готов да повярваш.
"...ако се провалим" "от небето ще се посипе огън..."
- Ръцете й са излекувани. - Това е силата на Вярата.
- Коя е тя? - Тя е полска селянка.
Изпадна в транс преди около две седмици
и от тогава започна да говори на език, който не би трябвало да знае.
- Направи предсказание за Краят на дните. - "Краят на дните"?
Унищожението на човечеството и нечестивото господство над земята.
Защо не престанеш с тия църковни приказки и не ни кажеш какво става.
- Кой я преследва? - Е, ако ме извините ще опитам да обясня.
Знаете ли нещо за числото на звяра?
Откровенията на Йоана, явили се в сънищата му?
- "6 6 6"? - Числото на звяра не е 6 6 6.
Често в сънищата числата се появяват наобратно или отзад наперед.
Така че 6 6 6 става 9 9 9.
Като 1999-та, годината на неговото завръщане.
Това какво общо има с мен?
"Regressus diaboli" - завръщането на сатаната.
Нещо тук не ти ли изглежда познато?
Тя е избраната. Носи неговата кръв.
Светата Църква те търси от както си се родила.
- Избрана за какво? - На всеки хиляда години в навечерието на хилядолетието,
ангелът на мрака пристига и приема човешко тяло
и ходи по Земята, търсейки жената, която ще роди детето му.
Това трябва да стане в нечестивия час преди полунощ, в навечерието на Нова Година.
Ако изконсумира твоята плът с човешкото си тяло,
ще отключи вратите на ада...
и всичко, което познаваме ще спре да съществува.
Значи принцът на мрака иска да завладее Земята,
но трябва да изчака часът преди полунощ на Нова Година?
- Това по източно време ли? - Това няма нищо общо с нашето отчитане на време.
Става въпрос за времето отброявано в небесата.
Грегорианските монаси са изследвали небесата.
Били са способни да изчислят с точност момента на това събитие.
Създали са Грегорианският календар, който всъщност го отчита
и отброява времето до него.
- Беше грешка, че дойдохме. - Няма никакво значение дали вярваш или не.
Той е истински и няма да се спре докато не открие това момиче.
- Защо е избрал мен? - Защото звездите са били подредени при твоето раждане.
И тялото на мъжа е било избрано също както и твоето.
Ако дяволът существува, защо твоя Бог не прави нищо?
Не е мой Бог. Той е нашият Бог и не е казал че, ще ни спаси.
Казал е, че сами ще се спасим.
Да се спася сама? Какво се предполага, че трябва да направя? Да чакам точни инструкции?
- Трябва да имаме вяра. - Вяра...
Да, вяра. Интересно понятие.
Ако прочетеш Библията не би могъл да го пропуснеш. Вяра!
Между твоята вяра и моя девет милиметров "Глок", избирам "Глок"-а. Да вървим!
Страхувам се, че срещу чистото зло трябва да се изправи човек с чисто сърце.
Ти си свърши работата. Доведе я тук, при хората на вярата. Ние ще я защитим.
- Ще я скрием. - Знаете ли, вие живете в друг свят.
Ние имаме много сериозен проблем и това няма да го разреши.
Най-големия номер на сатаната е да те убеди, че не существува.
Аз не... За мен това е истина.
С мен ще си по-защитена. А и мога да се изправя срещу тия типове с нещо истинско.
Знаеш какво трябва да правиш. Чувстваш го.
Съжалявам!
Нека си върви.
Открихме момичето в Ню-Йорк
Трябва да я защитим
По-лесно е когато се приемеш такъв какъвто си.
Пропаднала душа.
Вратата е заключена, няма счупени прозорци.
- Как ли съм влязъл? - Кой, по дяволите си ти?
O, мисля, че знаеш кой съм.
Просто не искаш да повярваш.
Отнесох куршум заради теб.
- Защитих те. - Не, не си защитил мен.
Защити това тяло. Да не досаждам нещо?
Толкова много болка... "Да не се взима с алкохол".
Да не забравиш.
Да загубиш жена си и детето си.
Дори не бих могъл да си представя какво би било.
- Какво искаш? - Да те направя отново щастлив.
Подаръче от дъщеричката?
- Ейми? - Не стой дълго вътре. Ще посинееш.
- Емили! - Хайде, скъпа. Време е да излизаш.
Трябва да си изядеш десерта. Татко ти скоро ще се прибере.
Имам най-добрия татко на света.
Да, разбира се, че имаш.
Но не мисля, че ще се прибере.
И кое те кара да да мислиш така?
- Той никога не се прибира. - Миличко, знаеш, че татко ти има много работа.
Не е от значение колко време ще прекарате заедно, а как ще го прекарате.
Щом ти е обещал, ще се прибере. Ще видиш.
Той държи на обещанията си.
Мога да ти върна всичко това. Всичко, което ТОЙ ти отне.
Всичко.
Ще можеш да прегърнеш жена си отново.
Ще можеш да видиш дъщеря си в абитуриентската й рокля.
Само трябва да ми кажеш къде е момичето.
Хайде де. Не ти е никаква. Дори не я познаваш.
Попадна в нещо, с което в същност не си наясно.
Мислиш, че си я спасил от мен? Тя иска да е с мен.
- Знаеш го. - Какво прави днес в училище?
Мислиш, че ще я нараня? Ще се отнасям с нея като с кралица.
- Обърни се, скъпа. - Каза ми, че би направил всичко, за да си върнеш семейството.
Искаш ли ги? Това е твоят шанс.
- Те не са истински. - Има ли значение?
- О, да. - Мисля, че имаш нужда от напомняне
колко болезнена е действителността.
Не!
По дяволите!
Не наранявайте детето ми!
- Тате! - Пуснете дъщеря ми!
Тате!
- Пуснете детето ми!
Не!
Не беше твоя вината.
- Не бях там. - Не, просто си бил...
Просто си бил на работа.
- Не бях там, по дяволите! - Виж се. Разкъсваш се от чувство за вина.
Не си сторил нищо нередно. Бил си честен полицай. Не си взимал рушвети.
Даже свидетелства срещу тях дори и след като заплашиха семейството ти.
Повечето не биха свидетелствали срещу такива хора.
Ти не си като тях. Трябваше да постъпиш правилно.
А къде беше Бог тогава?
Можеше да спре това, но не го направи. Прецака те. После те накара да се чувстваш виновен.
Аз не се чувствам виновен. Не аз направих всичко това.
ТОЙ го направи. Помисли за това.
После ми кажи кой в същност ти е приятел.
Мога да направя така, сякаш това не се е случило.
И всичко на цената на адреса на една непозната.
Не!
Никога няма да я видиш!
Не ми даваш избор.
Повярвай ми, не ти трябва да ме видиш ядосан.
Искаш да се ебаваш с мен ли? Мислиш си, че знаеш какво е да си зле?
Направо си аматьор в сравнение с мен! Аматьор!
Даваш воля на гнева си! Това ми харесва.
Не знам за теб, но аз ще пийна нещо.
Токова общи неща имаме с теб.
Нямаме нищо общо! Нищо!
Я се виж! Виж това място. Виж в какво си се превърнал.
Хвърчиш около светлината също като мен. Искаш ли?
- Трябва да си вървиш. - Я стига. Знаеш какво ти тежи.
- На една и съща страна сме. - Не съм на твоя страна и никога няма да бъда.
На Негова страна ли си? Та ТОЙ ти отне семейството.
Нека ти кажа нещо за Него.
ТОЙ е най-големият използвач за всички времена.
Просто имаше добър издател, това е. Ако стане нещо добро: "Такава е волята му".
Ако стане нещо лошо: "Неведоми са неговите пътища".
Взимаш оня кореспондентски комплект, наречен Библия.
Търсиш отговори вътре и какво ти казват?
"Случват се нещастия". Айде моля ти се!
ТОЙ ви третира като боклук, който си е изпял песента.
Не аз съм лошият.
А какво ще ми кажеш за "Края на дните"?
Мисли за това като за ново начало.
Смяна на управлението. А ти ще бъдеш редом с мен, направо на първия ред.
Ще бъде страхотно.
Кажи ми какво искаш.
Кажи ми какви са истинските ти желания и аз ще ги изпълня.
Ще ти кажа какво искам.
Искам да вървиш в ада.
Знаеш ли, понякога проблема е, че...
адът...
...идва при теб!
- Не ми цапай сакото.
Твърде много време ми загуби.
Виждаш ли ония незначителни малки точици там долу? Виждаш ли ги?
Точно това означаваш за мен. Сега кажи ми къде е момичето!
Не и днес.
Погледни надолу.
Сега се вгледай в сърцето си и ми кажи дали искаш да умреш.
Просто трябва да се протегнеш и да хванеш ръката ми.
А аз ще ти върна всичко, което ТОЙ ти отне.
- Хайде. - Добре.
Добре, добре!
Майната ти!
Хей!
- Мислих те за мъртав. - Още малко и щях да бъда.
Само помня, че излязох от фургона и после се събудих в шибаната канафка.
- Какво, по дяволите правиш тук? - За какво говориш?
Цяла нощ те търся. Какво, за бога е станало с теб?
- Хей, хей! - Не ти вярвам.
Виж, не знам колко си пил, но това не е причина да насочваш пистолет към мен!
- Просто трябва да знам. - Да знаеш какво?
- Че ти си ти. - Естествено, че съм аз! Какви ги дрънкаш, по дяволите?
- Той е взел тялото ти. - Ясно. Не си на кеф.
Добре! трябва ти помощ.
Мамка му! Господи!
- Мамка му! - Ти кървиш.
Естествено, че кървя! Ти ме простреля!
- Просто трябваше да се уверя! - Е увери се!
- Стига си се лигавил! - Да се лигавя? А стига бе! Това е само драскотина.
- Господи! - Боли ли?
Ти как мислиш? Исусе!
Какво ти става, по дяволите? Какво става тук?
Не мога да ти го обясня.
Не трябваше да я изоставям.
- Трябваше да съм с нея. - Кажи ми какво да направя.
Трябва да се върна там.
Трябва да я отведа колкото се може по-далеч от него.
Добре, ще напуснем града. Ти иди за нея, а аз ще взема бронираната кола.
Само ми кажи къде да се чакаме.
Църквата "Сейнт Джон" след един час.
Колко още, Отче?
Той трябва да вземе своето дете между 21:00 и полунощ утре вечер.
- Така, че трябва да те крием, докато този час изтече.
- Дойдохме да помогнем. - Ваше Височество.
В такъв мрачен час всяка помощ е от полза.
- Как е момичето? - Момичето е добре. Благодаря.
Не.
Не. Отче! Отче, това се онези, които се опитаха да ме убият!
- Не! - Ваше Височество, какво правите?
- Не можем да допуснем този съюз да се осъществи. - Не, не!
- Моля ви! - Недейте! Вие не можете!
- Пуснете ме! - Това е само един живот.
Толкова други ще погинат, ако не направим нищо?
- Ние не сме такива. - Естествено, че не.
Ние вършим Божията работа. Предодвратяваме "Края на дните".
Не можете да спрете злото, вършейки зло.
- Няма време! - Не!
- Това е единственият начин. - Не-е-е!
Нека Бог ни прости!
Aмин!
Мога да го правя цял ден.
Сега я пуснете.
Трябва да ни оставиш да довършим.
Ако тя умре, надеждите му за властване над Земята умират с нея.
- Божията воля е тя да умре. - Не е Божията воля.
- Това е вашата воля и тя ни води към унищожение.
Тя трябва да бъде премахната. Това е единственият начин да го победим.
От хиляда години се подготвяме за това.
- Не се страхуваме да умрем. - Хубаво.
Щото мен не ме е страх да ви убия.
Пуснете я.
Бързо! Махайте се от тук!
Вървете!
Бог да ни е на помощ. Закъсняхме.
- Дойдох за жена си. - Да бягаме.
Това е дома Господа, нашия Бог и ти не си добре дошъл тук.
Мога да понеса болката стоейки в църквата. А вие колко болка можете да понесете?
Кристин! Ела при мен!
Аз съм този, който си чакала.
Аз съм отговора на молитвите ти.
В името на Бога, ти заповядвам да се махнеш!
Нека Божият гняв погуби...
От хиляда години си чакал завръщането ми. А ето, че се провали.
А в последното си дихание ще видиш Края на дните.
Не! Джерико!
Качвай се в колата! Бързо!
Исусе! Хайде!
- Боби, какво, по дяволите правиш?
- Какво правиш? Отвори вратата! - Отвори!
- Хайде! Отвори! - Отвори вратата!
Джери! Моля те спри колата! Моля те!
Джери!
Трябваше да приемеш предложението ми.
Поне веднъж в живота си можеше да си щастлив.
Пусни я или ще те убия!
O, колко гняв, колко ненавист.
Почти си готов за мен.
Така ще те мъча, че ще се молиш да умреш.
Но аз няма да го допусна. Би било прекалено лесно.
Сега си мой и искам да видиш какво ще се случи.
Петък, 31 декември, 1999г.
7:19 ЧАСА, сутринта "Световните религиозни лидери са призовали последователите си
да посрешнат новото хилядолетие не с празнуване и веселия,
а с актове на милосърдие и състрадание към ближните..."
Това е то, Ню-Йорк. Последният ден от първите 2000 години."
Момичето е у него.
Провалихме се.
Това е нашият час на мрак, в който трябва да имаме вяра.
18:48 ЧАСА
- От колко време съм в безсъзнание? - Проспа почти целия ден.
- Имаш късмет, че въобще си жив.
Колко е часът?
- Наближава седем - Още не е късно.
- Момичето е у него. - Но още не е късно.
20:47 ЧАСА
Боже, да не те е блъснал камион?
Не, камиона ме пропусна.
- Къде, по дяволите си тръгнал? - Да си върша работата.
- Ченгетата те търсят.
Те ще почакат. Първо трябва да свърша нещо.
Това копеле!
"ЗАТВОРЕНО"
- Искаш да влезеш ли? - Да.
Има много мъст и ненавист в серцето си.
Минавай.
Знаеш, че го искаш.
Не можеш да се съпротивляваш, нали? Защото и не искаш.
Не дойдох,за да те нараня. Дойдох, за да те обичам.
Отпусни се! Остави се в ръцете ми.
- Никой да не мърда или ще убия момичето. - Какви ги вършиш?
- Довери ми се. - Няма да я убиеш.
Сам каза, че имам имам студено сърце.
- Тогава застани до мен. - Ще ти кажа как ще я направим.
Оставяш ни да се махнем и ще застана кадето кажеш.
- Отстъпи или ще дръпна спусъка. - Не исках да те убивам,
но сега не ми оставяш никакъв избор.
Пусни я, Джери.
O, не ме гледай така!
Ще бъдеш изумен на какво ще си съгласен когато гориш.
Не го прави, Боби! Ти си добър.
- По-добър си от него. - Знаеш ли, като се има пред вид как си прекарал живота си,
какво те кара да мислиш, че когато всичко свърши ще отидеш на небето?
Я стига, Джери. Това тук е важното. Така или иначе ще стане.
- Що пък да не си на най-хубавото място на масата. - Няма да успееш да стреляш
и го знаеш.
Не го прави!
Боби.
Смятам, че имаме сделка?
Боби.
Е, предполагам, че сделката отпада.
- Не!
Ти, копеле такова!
Насам!
Качвай се!
Мамка му!
- Слава богу. Помислих, че съм ви прегазил. - Просто ни измъкни от тук!
- Побързай! - Сега!
Ще се чувствам по-добре, ако ми покажеш как да си служа с тия неща.
- Искам да правя нещо. Нека помагам. - Добре. Ето.
Взимаш пистолета. Изравняваш мерника с целта.
Внимавай за отката. Това е пълнителя.
Мушкаш го. Зареждаш.
- Когато си готова натискаш спусъка.
- Така ли? - Да, така.
Той е на релсите!
Мамка му!
- Не спирай! - Какво правите? - Не спирай?
Убихме го.
O, Боже.
Върви!
- Трябва да разделим вагоните. - Какво? - Да разделим вагоните.
Джерико!
Така. Давай.
Джерико!
Хвани се тук!
Джерико!
Как очакваш да ме победиш като си просто един човек,
а аз съм вечен!
21:51 ЧАСА
Трябва да залостим вратите!
Всички да излязат!
Закарай ги на безопасно място! Изведи ги от тук!
Какво ще правим?
- Скрий се. - Не! Просто се скрий!
Моля те, Господи, помогни ми.
Дай ми сили.
23:57 ЧАСА
Кристин!
Джерико?
Добре ли си?
- Какво стана? - Свърши се.
Победихме.
Да вървим!
- Какво не е наред? - Всичко е наред.
Всичко е както трябва да бъде.
Не! Джерико! Не! Не!
Моля те, недей! Какво правиш?
Джерико! Не!
Спри!
Умрял си за нищо. Само си им спечелил време.
Моля те. Трябва да се бориш! Джерико, познавам те.
По-силен си от него.
За това и се върна за мен. Не го оставяй да спечели.
Бягай!
Не-е!
...6, 5, 4,
3, 2, 1!
Благодаря ти!