Д Р А К У Л А
2 0 0 0
1897 Деметер на път към Англия
Лондон 2000г.
Признавам, майсторската изработка,
не е така перфектна като италианска,
но като за източно-европейска не е зле.
Той ме уверява, че е от XIV век...
но тези знаци ми приличат на ранен XV.
Онзи искаше 10,000 за него,
докато не разбра кой е купувача.
После каза, че г-н Ван Хелзинг винаги е бил редовен клиент.
Не се притеснявай. Платихме 5.
Преведе ли знаците?
На славянски е. "Всички се плашат от него...
"този който ходи под короната на вечния мрак."
Не, не, не. Не е корона.
Ореол е.
"Под ореола на вечния мрак."
Добре.
Разбираемо е, защо моделът не се е запазил.
Виж колко по тежко е от...
тези, които са ползвали в Англия по онова време.
Ами, англичаните са ги ползвали за изстрелване на дървени стрели.
А това е правено да изстрелва метал... сребро.
Звучи ми като нещо което дядо ти...
би ползвал за да преследва онези...
Саймън!
Знаеш как мразя тези разговори.
Извинявай.
Как бедният ми дядо...
се е вдъхновил от герой от книгата на Брам Столкър...
няма да разбера никога.
Всъщност, той е бил просто градски лекар...
който е развил античен бизнес.
Нищо повече.
Какво мислиш по въпроса за препродажбата?
Не съм заинтересован.
Ще го запазя за колекцията си.
Още едно.
На печалба сме, нали?
Ще задържа каквото си поискам.
Г-н Ван Хелсинг, последният отчет.
Имате ли нужда от нещо?
Не, не, не. Тръгвай си.
Добре. Лека нощ.
Лека нощ, Саймън.
Представи си това. Отиваме на станция Уатърлу.
Хващаме следващия влак, 3 часа по късно...
сме в Париж за уикенда.
Английското очарование действа ли на англичанките?
Защо не, Солина? Дай ми поне една причина.
Не излизам с колегите си.
Защо, преди месец го нямаше това правило?
Ново е.
Добър вечер.
Разбрах, че имате някакъв проблем с охраната.
Не, сър.
Вече имаш.
Добър изстрел.
Хайде, напред.
Движете се и мислете.
Хайде.
Достъпът разрешен.
Влизам.
Охраната изключена.
Пръстов отпечатък потвърден.
Изчакайте за гласово потвърждение.
Матю Ван Хелсинг.
Гласът разпознат.
Изчакайте за сканиране на ретината.
Това...това ли е?
Гаражна разпродажба. Остави я.
Ехо?
Здравей, скъпа.
Маркус, идиот такъв.
Въпрос за теб.
Ще спечелим ли нещо от всичко това?
Тихо!
Какво са намерили?
Мебели, свещници...
някаква стара керамика.
Трябва да ти кажа, скъпа.
Този, за когото работиш е едно гадно копеле.
Какво ще кажеш за работа с изкуствата, или с диаманти, или пък злато?
Разпъвания на кръст и чаши за кафе.
Не правиш такава охрана без...
да си скрил някоя златна мина.
Чуй ме.
Ти и аз ще я открием.
Довери ми се.
Исусе.
Всички тунели са наредени в редица.
Главния сейф би трябвало да е зад тази врата.
Хей, Маркъс. Какво става с вуду магиите?
Сигурен ли си, че искаш да направим това?
Ако си струва заключването, си струва и да го вземем.
Разбий го.
Какво... е това по дяволите?
Тя каза пари.
Тя каза злато!
Казах, че го пази като злато.
И казах, че не знам защо е така.
Тъпи сребърни сервизи на по 1000 години?
Сигурно майка му е вътре.
Маркъс?
Маркъс!
Това са глупости, човече.
Тук сме за пари, Маркъс!
Черепите са за да ни изплашат.
Кръстовете, ковчега, всичко.
Перфектен начин да изплаши крадците.
Ако убиеш някой, защо ще го скриеш в сейф...
След като можеш да го скриеш в ковчег?
Това да ви изглежда като стара дървена кутия?
Светия граал, златното руно,
бижутата, или каквото и там да са, са вътре.
Еди, Дакс, и Шейд...
вземете си инструментите и отворете това нещо.
Не, не докосвам този ковчег.
Искаш ли си дяла?
Отвори го!
Това не беше част от плана.
Няма ключалки тук. Няма катинари.
Да, но все някак се отваря.
Тук има пукнатина.
Исусе!
Залегнете!
По дяволите.
Невъзможно е.
Намери проклета дупка и взриви стената!
Тази стена.
Нищо не докосвам.
Ще правиш каквото ти каже той!
Помогни ми с това.
- Намери място. - Добре.
Защо някой би построил това?
Добре, момчета. Залегнете.
Едно, две...
Чисто е. Хайде.
Да!
Добре. Сега надясно.
После пак надясно към реката...
и сме навън.
Хей, момчета. Ковчега.
Какво гледате? Помогнете ми!
Сам си помогни. Хайде, да тръгваме!
Господа...
няма да си тръгнем без наградата ни.
Бог да ни е на помощ
Хей, Мер. Ставай.
Ето ти кафето.
Ще закъснеем.
Както и да е.
Ню Орлеанс
Марди Грас
Взех решение. Няма да позволя да стигне до мен.
Какво мислиш, че е?
Кажи ми, да ти кажа.
Според съновника ми ще имам бебе.
Отец Девереаукс казва, че трябва да се върна в Ксанакс...
а твоят приятел сервитьор, Рей...
Продължава да настоява, че съм потисната.
- Какво?
Нищо.
Продължавам да си мисля, Мери, че ако...
имаш мъж в леглото си, може да не...
Не ми е нужен мъж в леглото. Мерси.
Къде е охраната? Какво се е случило?
Обрали са ни, Саймън.
Ограбени сме. Казах ти.
Но другият етаж е непокътнат.
Какво са взели?
Личните ми вещи.
Манастирът.
Да. Антиките ми, дрехите ми, всичко което е мое.
Къде е полицията? Защо ги няма?
Няма нужда да казваме на полицията.
Охраната не е пострадала.
Добре ги компенсирах. Те разбират желанията ми.
Не разбирам какво искаш.
Не искам полиция!
Саймън, виж.
Някои от вещите ми са придобити по...
не съвсем законен начин.
Разбираш какво искам да кажа, нали?
Къде отиваш?
Трябва сам да се погрижа за този проблем.
И докато ме няма, ще трябва ти да се грижиш за бизнеса.
Матю, какво са взели?
Матю.
Довери ми се.
Винаги си ми вярвал.
Господи, ти си ми като...като баща.
Баща?
Не, Саймън.
Това е нещо, за което никога не съм бил определен да бъда.
Колко още остава до Кайманите?
По малко от час.
По дяволите!
Казах ти.
Това нещо е запечатано отвсякъде.
Ще трябва да го взривим като сейф.
Не, няма да ползваме експлозиви.
Искам да кажа, щом нещо е сложено там,
трябва да има начин да се извади.
Просто разбери как.
Нали чу дамата.
Просто разбери как.
Дакс и Еди загинаха.
Какво по дяволите става?
- Ти знаеш нещо. - Ще седнеш ли?
Просто седни.
Може би е имало пари на горния етаж!
Не си правихме труда да гледаме. Невероятно.
Винаги прави каквото казва тя.
Господи! Бедните момчета правят каквото тя им каже.
Няма да си тръгнем без наградата ни.
Какво?
Какви са тези, пиявици?
Още ли има нещо за изсмукване?
Божич...
По дяволите!
Рубини.
Шейд?
Шейд, стига си се мотал. Излез тук.
Шейд, там ли си?
Не ми трябва тая глупост.
По дяволите.
Какво беше това?
Може би просто турболенция.
Трик?
Какво си ти?
Божичко.
Солина?
Солина? Солина?
Солина, какво правиш?!
Махни си ръцете от нея!
Махай се от нея!
Ти не си от онзи ковчег.
Ти не си от онзи ковчег!
Какво по дяволите правиш?!
Маркъс?
Чарли!
Стой на светло!
Събуди се.
Сънуваш.
Знаеш, че е само сън.
Събуди се.
Мери.
Ти си истинска.
Мери?
Мери, събуди се. Мери, събуди се!
Ти крещеше.
Господи, уплаши ме!
Видях го.
Аз...видях лицето му.
Кой?
Мери.
Нещо не съм наред, Люси.
Има нещо много объркано.
Всичко е наред.
Наред е, Мери.
Винаги съм имала такива сънища...
на тъмно, в клопката на този човек.
Мислех си, че са просто кошмари...
но този беше толкова истински...
Чувствах дъха му по кожата ми.
Аз...
мисля, че го губя.
Тогава е добре, че си тук.
Доста мина от последната ти изповед.
Не съм дошла да се изповядвам.
Трябва да те попитам нещо.
Добре.
Майка ми идваше в тази църква...
през последните 5 години от живота си.
Говорела ли е някога за баща ми?
Защо го е напуснала?
Защо ме е взела със себе си?
Казала ли е, от какво си...
е мислела, че ме предпазва?
Защо ме питаш това?
Тя се боеше от нещо.
Духовна уплаха.
Трябва да ти е казала неща,
които не би посмяла на мен.
Беше при теб седмица преди да почине.
Споделила ли е някаква ужасна тайна?
Аз имам ли ужасна тайна?
Изповедта й е поверителна.
Ние сме приятели, Дейвид.
Помниш ли?
Ходихме заедно на училище.
Аз...
прекъснах ръкополагането ти.
Тя сега е мъртва.
Можеш да ми кажеш.
Като на приятел.
Не като свещеник
Съжалявам, Мери.
Тя никога не ми каза.
Нищо.
Добре дошли в Ню Орлеанс.
За вашата сигурност, както и на другите пътници,
не оставяйте багажа си без надзор.
Водещата новина днес остави...
властите озадачени от мистериозната самолетна катастрофа...
която се случи по-рано днес.
Сега ще ви отведем на Ревилион Париш...
където все още неидентифициран товарен самолет...
се е разби в замъка Бауи...
на около 100 км. източно от Ню Орлеанс.
Валери Шарп...
предава на живо оттам.
Благодаря, Уесли.
Тази вечер се намирам в блатото на смъртта...
за 5 обречени души.
Имаме шокираща снимка на предполагаемия пилот.
Нека по чувствителните зрители да не гледат.
Бил е линчуван по странен начин...
с радио кабел и после увит около тръба.
Останалите 4 жертви...
заедно с античен сребърен ковчег...
бяха пренесени в близкото градче Кларк...
където малка сграда...
тази вечер се превърна в морга.
Кларк.
От достоверен източник...
за вас предаде Валери Шарп, новини 13.
Готово.
Добре.
Хайде да го направим още веднъж за премиерата в 22:00, става ли?
Хващаш ли катастрофата? Залеза? Гърдите ми?
Талантът е от значение, Вал.
И не го забравяй.
Хайде да приключваме и да си тръгваме. Снимай.
Когато си готова, Вал.
Аз съм Валери Шарп...
предавам от мястото на катастрофата.
Спри. Оплесках го, нали?
Даже на забелязах.
Просто давай когато решиш.
Какви са тия насекоми?
Сега изгубихме слънцето, нали?
Никой не се интересува от това, Вал.
Само ние останахме, така че хайде да тръгвам.
Аз съм Валери Шарп.
Гледайте репортажа ми в 23:00...
на страховито плашило...
Господи. Страховито плашило.
Страховит полет.
Аз съм Валери Шарп. Гледайте репортажа ми в 23:00...
за да видите как тези тъпи насекоми ми целуват...
Вал?
Какво по дяволите?
Господи.
Божичко!
Господи.
Покрий ме, става ли?
Трябва да изляза.
Защо? Къде?
Просто...
не мога...
Благодаря, сър. Приятен ден.
Саймън!
Трябваше да си в Лондон. Казах ти...
Каза ми да огледам другия път.
Видях те, че си взе паспорта, Матю.
Приятелят ни от Хитроу все още ми дължи една две услуги.
Не беше труден за проследяване.
Изглеждаш ужасно.
Каквото и да видиш, запази самообладание.
Каквото виждаш е истина.
Какво по дяволите означава това?
Какво правиш?
Какво трябва да се направи.
- Това е Солина. - Вече не.
Какво правиш?
Чукай.
Чукай ме.
Г-н Ван Хелсинг, не сте ли егоист?
Господи.
Стой зад мен.
Кай по дяволите беше това?
Той искаше да ни убие.
Те всички искаха да ни убият.
Кой? Защо? Това беше Солина.
Кълна се, Саймън, не беше.
Не трябва да избяга. Остави я на мен...
но, ако нещо мръдне тук...
стреляй. Разбра ли?
Застреляй го в сърцето или му отсечи главата.
Ясно? Те са безсмъртни.
Безсмъртни? Безсмъртни?!
По дяволите.
Съжалявам. Просто не знам какво ми става.
Казах, че съжалявам.
Матю!
Добре.
По-добре е от пари.
Ти си онзи който имаше нещо за моето момиче.
Имам ли нещо за теб.
Съжалявам, приятелю. Атеист съм.
Бог и така те обича.
Моля те, г-н Ван Хелсинг.
Моля те.
Недей.
Моля те.
Здравей.
Знаеш ли защо никога не бях твоя, Саймън?
Защото твоите момичета обичат да им говориш нежно...
обичат романтиката,
а всичко което искам аз е да духам.
Довърши я, Саймън.
Довърши я веднага! Сега!
Давай.
Измислил ли си какво ще обясняваш?
Какво стана там?
Казах ти да я убиеш!
Могат да бъдат убити със сребро, от слънчевата светлина, или с кол.
Трябва да ги прободеш в сърцето или да ги обезглавиш.
Те са вампири...Носферато
И ти знаеш за съществуването им?
И спиш спокойно?
Аз ги бях унищожил, изкоренил...
всички с изключение на един... тайната ми в манастира.
Него са откраднали.
- Кой? - Дракула.
Дракула...не е мит...
не са измислици на някакъв ирландски поет.
Той е истински, уверявам те.
Това е Зоната на Здрача.
Не, не! Почакай!
Чакай.
Той е бил първият. Дракула е първият...
Адам, нулевият.
Но за разлика от тези които той е заразил,
той не можа да бъде убит.
Или поне няма начин който да ми е известен.
Какво искаш да кажеш, не може?
Нито един от методите срещу вампири...
не действа срещу него. Трябва да има начин.
Посветил съм целия си живот в търсене на начин да го убия.
Той е, просто и ясно...
безсмъртен, но защо?
Този въпрос не ми дава мира...
през цял век.
Кое е съществото което ходи като човек...
но няма сянка?
Преди много време обещах нещо,
че докато Дракула не умре, и аз няма.
Ще съм неговият пазач,
колкото е необходимо, за да разбера тайната му,
да разбера кой всъщност е той...
и да намеря начин да го убия.
Използвах кръвта му...
първо пиявици я филтрираха, за да остана жив...
но никога не намерих отговора, Саймън.
Само това...той мрази Господ.
Ненавижда всичко християнско...
но не умира от християнски неща. Не.
Те го ядосват само, което го прави по силен.
Сега знаеш.
Не. Постъпваш с мен както си решиш...
но сега трябва да го спрем...
преди да вземе това за което е дошъл.
Но той е тук случайно. Катастрофата.
Не!
Не. Не е тук случайно.
Матю, Ейбрахам, който и да си...
какво друга не сте ми казали?
За първи път, вярвам...
че има някой друг в света който е като него...
и той го усеща. Усеща собствената си кръв.
Това е дъщеря ми...
Мери.
Аз се целувах с него, Дейвид.
Видях се как се целувам с него...
и беше съвсем истинско.
Как се почувства?
Уплашена, но малко отчуждена.
Не, не. Повече от това.
Сякаш той поемаше...
поемаше контрола.
Какво иска той?
Разбрала ли си?
Той иска мен.
Иска душата ми.
Помисли какво казваш, Мери.
Той иска душата ми, Дейвид...
и не знам дали ще мога да се изправя срещу него.
Ако такъв човек, същество, или там каквото и да е...
те е избрал, трябва да се бориш.
Разбираш ли ме, Мери? Трябва да отвърнеш на удара.
Ами, ако не мога?
Тогава ще предадеш вярата си в Господ.
Но аз ще съм с теб винаги.
Мери, какъв е проблема?
Съжалявам. Просто...
Съжалявам.
Сбогом...принцесо.
Хей, хей!
Хей там. Провери. Входът е свободен.
Солина.
Д-р Сеуард ми казва,
че се мислите за вампир.
Как някой става вампир, Солина?
Не. Как някой става любовник?
Не знам
Един е избран.
Видя ли това?
Кое?
Искате ли да сте избраният, г-н детектив?
Жена ли чакаш да те избере...
като любовник?
Записваш ли го това?
Гледай ме когато ти говоря!
Солина, ти...
не можеш да ме видиш.
Разбира се, че мога.
Даже виждам очертанията на пениса ти...
през панталона ти.
Не се прави, че не сме заинтересовани.
Знаеш, че да те изберат е нещо...
специално.
Усещането е...като да се преродиш.
Не сте я хранили.
Не!
Достойнство, докторе.
С колата сме до тук.
Трябва да я намерим
Опитай в магазина където работи.
Аз ще се опитам да намеря дома й.
Господи. Дано се вслуша.
Ти все още си й баща.
Да.
Брилянтно.
Мога ли да ви помогна?
Търся Мери.
Мери?
Тя е...
Не знам къде е...
но, ако става въпрос за музика, мога да ви помогна.
Казвам се Люси. Люси Уестърмън.
Такава красота.
Пристигнахме.
Трябваше да се е прибрала до сега.
Наистина няма друго място, на което може да е.
Доста странно е.
Тя си беше доста луда.
Хей, Мери, вкъщи ли си си?
Мер?
Нямаме късмет.
Искам да кажа, нямаме...за сега.
Искаш ли да влезеш? Можеш да почакаш.
Това е. Моят дом.
Аз съм горе. Мери е долу.
Майка й е живяла преди това тук.
Трябваше да го поосвежим след това, все пак.
Беше малко...
Как беше думата?
Католическо.
Точно.
Хей, искаш ли кафе или нещо друго?
Не пия...кафе.
Защо не се разположиш удобно?
Ей сега идвам.
Не си ми казал как се казваш.
Аз имам много имена.
Но ние сме доста повече...
от имената си.
Аз...
Да, Люси?
Кръстена съм на герой от книгите.
Мери. Хей, тук имаше някакъв тип.
Къде е Люси? Виждала ли си я?
Тръгна си рано. Май имаше среща.
Защо, какъв е проблема?
Проблем?
Няма проблем. Просто съм малко уморена.
Мери Хелър?
Казвам се Саймън Шепард.
Причината да съм тук е баща ви.
Баща ми?
Кой сте вие? Как ме открихте?
Може ли да поговорим за малко?
Не съм се чувала с баща ми през последните 12 години.
И те уверявам, че не е, защото не мога да запомня адреса му.
Каквото и да си мислиш за него...
ти познаваш само половината от личността му.
Сега не е време са това.
Всъщност, е наистина, наистина подходящо време.
Трябва да вървя.
Мери, тук съм за да ти помогна.
Мери, знам за майка ти.
Как те е завела до Шотландия, Канада, тук.
Никога не ти е казала причината, нали?
Видях какво и стори.
Но...
Мери...
Мери, това, от което се боиш е истинско.
Само баща ти може да ти помогне.
Няма ли да ме черпиш едно?
Съжалявам, братле.
Цяла нощ те следя.
Ти!
Може и да си прав.
Харесва ли ти тази идея?
Око за око!
По дяволите!
Никога не прави секс с приятелката на търговец на антики.
Мери?
Абрахам Ван Хелсинг.
Победен от собственият си образ.
Няма да я имаш...никога!
Така ли?
Ако нараниш дъщеря ми...
Кълна се в Господ Бог...
Него не го е грижа.
В това бъди сигурен.
Ти открадна живот от кръвта ми...
и го предаде на друг.
Тя сега е моята Мери.
Никога. Никога.
Ако искаш отмъщение, ще го получиш.
Точно тук, точно сега!
Ти не знаеш колко е голяма омразата ми.
Кой е?
Люси?
Ало?
Хей, Мер. Аз съм.
Люси.
Къде си?
С баща ти съм.
Какво каза?
Люси, къде си в момента?
Къде мислиш, че съм?
Люси?
Татко?
Всяка нощ го сънуваш...
и никога не споделяш.
По приятно е от шоколад.
Какво те прави избраната?
Какво повече от нас притежаваш?
Аз знам.
Да видим какво имаме.
О, да.
Не.
Да, все още го вкусвам чрез кръвта на баща ти.
О, да. Сънищата.
Това което е взел от Дракула, е предал на теб.
Родена с неговата кръв...
но не като нас останалите.
Блудната дъщеря на татко.
Съжалявам за баща ти.
Изсмукахме го.
Залегни!
Добре ли си? Кажи?
Къде е баща ти?
Къде е той?
"Нечистото ми участие поквари кръвта на Мери...
и не минава ден,
през който да не се моля за спасението на душата й.
Вчера, жена ми разкри тайната ми.
Осъзнавам, че никога повече не трябва да се виждаме...
с жена ми или дъщеря ми.
Може би е за добро,
но болката от загубата им е непоносима."
"Въпреки това, трябва да продължа."
Знаеш ли за това?
Не преди вечерта.
Сега какво, Саймън?
Трябва ни свято място. Да се скрием до изгрев.
Ще намерим.
Има стара духовна семинария близо до църквата.
Може да идем там.
Значи съм част от него.
Неговата кръв. Част съм от Дракула.
Всичко е заради това, нали?
Негова съм.
От момента, в който съм се родила.
Не, Мери. Не си негова,
и никога няма да бъдеш.
Няма да позволя това да се случи.
Защо правиш това?
Нека просто кажем, че...
причиних доста голяма бъркотия...
преди баща ти да дойде.
Не бях на себе си, а той ми възложи задача,
която преобърна живота ми.
Никога не мога да му се отплатя.
Освен, може би, ако ти помогна.
Може би бих го направил по принцип.
Вярваш ли в съдбата, Саймън?
Вяра?
Баща ти ни пазеше от злото...
в продължение на стотици години.
Предизвикваше смъртта.
Мисля си, че не е искал разрешение от вярата.
Не съм като баща ми.
Не бъди много сигурна.
Почакай.
Това може да е от полза.
Посочи и се моли.
Всички легенди за вампири водят...
до времената на граф Дракула през XV век.
Баща ми го е държал заключен в някаква тъмница?
Опитвал се е да го държи настрана от света, Мери...
но най-вече, далеч от теб.
Опитвал се е да намери начин...
да убие безсмъртно същество.
Той знаеше, че Дракула е само едно от многобройните му имена.
Знаеше със сигурност, че е много по стар...
и, че отговорът се крие в историческите данни.
Изглежда единственият начин да опознаеш смъртта...
е да...я приемеш в себе си.
Не може да мислиш така.
Не може.
Знаем, че той мрази всичко християнско...
светена вода, Кръста, Библията.
И сребро.
Защо сребро? Не е християнско.
Трябва да е нещо повече.
Нещо лично.
Почакай. Той написа нещо като това.
У нас.
- Иврит ли е това? - Арамейски е.
Арамейски?
Този език е мъртъв от 2,000 години.
"Вярвай в мен, защото аз съм ключът...
"към безсмъртието."
Знаеш ли Арамейски?
Не, но той знае.
Саймън?
Пропаганда.
Саймън. Почакай.
Бягай, Мери!
Махай се оттук веднага!
Мислиш си, че можеш да я защитиш с Библията?
Мери!
Ходил съм по земята с векове...
търсейки душа не заразена, а родена.
Не съм като теб.
Всичко което съм аз, си и ти.
Мери!
И всичко което си ти съм и аз.
Мери!
Насам!
Хей, свали си фланелката!
По дяволите.
Просто е, Саймън.
Кажи ми...
мислел ли си някога да пробваш с филмова звезда?
Саймън, защо се съпротивляваш?
Мери е негова.
Принадлежи му.
Не.
Всички ще сме любовници скоро.
Не.
Нямаш си представа на какво съм подложен.
Божият гняв се е стоварил върху мен.
Избран съм да страдам както никой друг.
Кой си ти?
Последният залез на земята...
ме направи това което съм.
Нека ти покажа какво съм...
каквото не съм показал на никой друг.
Кръв от кръвта ми...
плът от плътта ми.
Юда Искариотски.
Кръстът, среброто...
всички неща които презираш.
Знаеше, че ще се стигне до тук.
Бе ми предопределено да те предам...
защото ти бях нужен.
Сега...
пия кръвта на децата ти...
но им дадох повече от едно безсмъртие.
Давам им това, за което копнеят най-много.
Цялото удоволствие, което им отказваш...
завинаги.
Ти създаде Света,
но сега...
ще стане мой.
Ела, Мери.
Да празнуваме.
Тя е една от нас сега.
Можете да го подушите.
Спасихме го заради теб, Мери.
Покажи им, че няма от какво да се боят.
Кръвта...
винаги е присъствала в нашия свят.
Запази малко и за нас, Мер.
Не, Мери, моля те.
Мери, недей.
Моля те.
Благодаря ти, Люси.
Хей...
Искам главата му.
Вампир или не, няма да престане да ни преследва.
Твой е.
Саймън.
Тя симулира.
Не!
Заради баща ми.
Давай!
Мен ли ще ме учиш на предателство?
Баща ти никога ли не ти каза, Мери?
Не мога да умра. Няма да съм негов.
Защо не помоли?
За кое? За прошка?
Наистина ли си мислиш, че ще се върна при него? Никога!
- Той все още те обича. - Така ли?
Също както те обича и теб?
Тогава се върни при него...
и виж дали все още те иска!
Саймън.
Пробвай се.
Ти и аз, можехме...
Не!
Ето така умираш ти.
Аз...
те... освобождавам.
Мери!
Преди много време, Юда Искариотски...
се е опитал да умре за да изкупи греховете си...
но не му е било позволено.
Днес, нещата не се променят...
и той пламна при първите слънчеви лъчи.
Аз съм пазителят на това, което е останало.
Ако душата му не е изчезнала от прахта му...
завинаги ще я държа затворена.
За първи път в живота ми, знам коя съм аз...
и какво ме очаква.
Аз съм Мери Ван Хелсинг.
Аз съм дъщеря на баща ми...
и нищо не би могло да промени това.