ТИГЪР И ДРАКОН
Учителят Ли е тук.
Шу Лиен!
Ли Му Бай е тук.
- Как вървят нещата? - Добре. Моля, влезте!
Му Бай... Мина много време.
Така е.
- Как върви бизнесът? - Добре.
- А ти как си? - Добре.
Монахът Дзенг каза, че си в планината Удан.
Каза, че практикуваш дълбока медитация.
Сигурно в планината е много спокойно.
Завиждам ти.
Имам толкова много работа, почти не ми остава време за почивка.
Оставих обучението рано.
Защо? Ти си боец на Удан. Обучението е всичко.
По време на медитация…
стигнах до място, където имаше дълбока тишина...
бях обграден от светлина...
времето и пространството изчезнаха.
Достигнах до състояние, за което учителят не ми беше казвал.
Постигнал си просветление?
Не.
Не почувствах блаженството на просветлението.
Вместо това... ме обгърна безкрайна мъка.
Не можах да издържа.
Прекъснах медитацията си.
Не можах да продължа.
Нещо... ме дърпаше назад.
Какво беше?
Нещо, от което не мога да се освободя.
Скоро ли ще тръгваш?
Подготвяме охрана за една доставка...
за Пекин.
Мога ли да те помоля...
да занесеш нещо на господин Те.
Зеленият меч на Съдбата!? Даваш го на господин Те!?
Да. Той винаги е бил нашият най-голям покровител.
Не разбирам. Как можеш да се разделиш с него?
Той винаги е бил с теб.
Твърде много хора са загинали от това острие.
Чисто е единствено защото кръвта се отмива лесно.
Ти го използваш справедливо. Достоен си за него.
Дойде време да го оставя.
Е, какво ще правиш от сега нататък?
Ела с мен в Пекин.
Лично ще дадеш меча на господин Те.
Ще бъде както преди.
Първо трябва да отида на гроба на учителя си.
Минаха много години откакто...
Нефритената Лисица го уби. Трябва да отмъстя за смъртта му,
но все пак си мисля да се оттегля.
Трябва да се моля за прошката му.
Ела при мен после.
Мога да те чакам в Пекин.
Може би.
Добре. Свободен си.
Благодаря.
Да идем в града.
Всичко пристигна благополучно. Много съм задължен.
Само си върша работата.
"Слънчева охрана" е най-добрата от деня, в който баща ти я основа.
Ти си достоен наследник на баща си.
Благодаря ви.
Не те хваля.
Това е личният меч на Ли Му Бай
оръжие на велик герой.
Той е единственият в света достоен да го носи.
Това е твърде скъп дар. Не мога да го приема.
Господин Те...
Той му донесе колкото нещастие, толкова и слава.
Помогни му да остави това нещастие зад гърба си.
В противен случай никога няма да може да започне отначало.
Добре.
Ще бъда като пазител на меча.
Губернатор Ю пристигна.
Трябва да се преоблека.
Винаги сте бил толкова добър с Ли Му Бай и мен.
Mоля, приемете нашите благодарности.
Моля, не се дръжте като непознат. Бъдете мой гост за през нощта.
А сега, Шу Лиен...
кажи ми,
и ми прости любопитството,
баща ти ми беше голям приятел.
Мисля за теб като за своя дъщеря.
Моля, господин Те, кажете?
Ли Му Бай оставя меча...
и дните си като войн...
може би иска да ти каже нещо?
Не знам...
Недей да скромничиш. Винаги съм знаел за чувствата ви един към друг.
Толкова години. Срамота е
никой от вас да няма куража да признае истината на другия.
Губите ценно време.
Моля да ме извините. Ли Му Бай и аз не сме страхливци.
Когато става дума за чувства,
дори големите герои могат да бъдат идиоти.
Кажи ми, дали Ли Му Бай няма да е по-откровен следващия път, когато го видиш.
Ще обърна внимание.
Господин Те каза да оставя меча тук.
Коя си ти?
Днес ще съм ваша гостенка.
Аз съм дъщерята на губернатор Ю.
Това е кабинетът на господин Те. Вие ще...?
Просто си търсех спокойно кътче.
Аз съм икономът на господин Те.
А това е друг наш гост.
Тежък е за толкова тънък метал!
Дръжката е тежка. Острието не е от обикновен метал.
Все пак мечът е най-лек сред оръжията.
Просто не си свикналa да го държиш.
Но аз много съм се упражнявалa.
Когато бях дете един взвод живееше с нас на Запад.
Те ми даваха да си играя с техните оръжия.
Ножницата е много красива.
Красива, но опасна.
Веднъж да я видиш обляна с кръв ще ти стане трудно да се възхищаваш на красотата й.
Тя е на 4000 години.
Невероятна е!
Каза, че принадлежи на...
моя приятел Ли Му Бай. Подарява го на господин Те.
Ли Му Бай!
Прочутият войн!?
Защо му е да дава меча си на господин Те?
Много си младa, за да разбереш.
И ти ли се биеш с мечове?
Да.
Аз предпочитам мачете.
Някои движение изискват меч.
Наистина?
Трябва да е много вълнуващо да си боец, да си напълно свободен!
Бойците също си имат правила: приятелство, доверие...
честност. Без правила...
не бихме оцелели дълго.
Чела съм за хора като теб.
Скитат се, убиват всеки, който се изпречи на пътя им.
Писателите не биха продали много книги, ако описваха нещата такива каквито са.
Но ти си също като героите от книгите.
Разбира се. Не се къпя с дни, спя в легла пълни с бълхи...
Тези неща в книгите ли ги има?
Нали, разбираш.
Скоро ще се омъжа, но не съм живяла живота, който съм искала.
Разбрах за сватбата. Поздравления!
Това е най-важната стъпка в живота на една жена, нали?
Ти не си омъжена, нали?
Ти как мислиш?
Не. Не би се разхождала така ако беше омъжена.
Може би си права.
Домът на Те
Хайде, губернатор Ю.
84 сантиметра.
Широк е 2,5 сантиметра.
Дръжката е дълбока 2,5 сантиметра и е широка 6,5 сантиметра.
Дебелина 1,75 cm.
От дръжката липсват седем рубина.
Личи си, че дизайнът е от
времето преди ерата Чин.
Техниката на гравиране е изчезнала по времето на династията Хан.
Познанията ви са забележителни, господин Те.
Самият меч не означава нищо.
Оживява само чрез умело владеене.
Разбирам какво искате да кажете. Моля, продължете.
Императорския двор не е проблем.
Навсякъде има кралски особи и царедворци...
Императорската стража охранява зорко.
Но Пекин не е като Запада.
Тук ще видиш най-различни хора.
Продължи внимателно търсенето си на ред и законност.
Не разчитай само на съда.
Връзките с подземния свят на Джианг Ху...
могат да осигурят позициите ти.
Бъди твърд и все пак гъвкав
Това е начинът да се управлява.
Възпитателко...
Нека аз да го направя.
Моля, седни.
Уших ти копринена пижама. Искаш ли да се преоблечеш?
Остави я долу.
Чух, че днес си се срещналa с Шу Лиен.
Познаваш ли я?
Тя е една от онези.
Майка ти не би искала да се свързваш с някой като нея.
Ще общувам, с когото сметна за добре.
Не застрашавай бащината си къща.
Уморенa съм.
Тогава си лягай.
Госпожицата порастна и скоро ще се омъжи.
Господ знае какво ще донесе бъдещето.
Всичко ще си е същото.
Достатъчно! Уморенa съм.
Есента идва.
Ще ти затворя прозорците.
- Хладно е, а? - Да, господарю Бо.
Помощ!
Спрете го!
На покрива е!
Откраднаха меча!
Спрете крадеца!
Спрете го!
Това е Нефритената Лисица!
Трябва да отмъстим за майка!
Направете нещо! Ще избяга!
Върни меча и ще те оставя да си идеш.
Обучаван си в Удан?
Грешиш.
Ние сме улични артисти. Репетираме.
Татко!
Репетирате!?
Кого искаш да излъжеш?
Къде отиде крадецът?
В къщата на губернатор Ю!
Идете там!
Върни меча!
Господин Те ви чака.
Сигурен съм, че крадеца е в къщата на Ю.
Как смееш да намекваш подобно нещо?
Достатъчно!
Губернатор Ю виждал ли е меча?
Да, въпреки че се съмнявам, че той е замесен в това.
Но мечът може да е в неговият двор.
В такъв случай някой се опитва да го натопи.
Трябва да кажем на Ли Му Бай.
Какво има?
Мадам Ю, някой разлепва афиши.
Дай да видя.
Някой преследва Нефритената Лисица.
Абсурдно е да я търсят тук!
- Къде са? - Не знам.
Не съм ги виждал от два дни.
Госпожица Шу Лиен е тук и иска да ви види.
В момента госпожицата е заета.
Ще й предам.
Поканете я.
Това предвещава неприятности.
Имам гост.
Оттук, моля.
Липсваше ми…
Как така?
Отегчена съм...
Рисуваш калиграфия?
Ще напиша името ти
просто за удоволствие.
Не съм допускала, че името ми прилича на „меч“.
Пишеш много изящно. Калиграфията е толкова близка до фехтовката.
Може би. Не бих моглa да знам.
Моля.
Благодаря ти, че се срещна с мен. Чух, че денят на сватбата ти наближава.
Сигурно си много заета с подготовката.
Не правя почти нищо. Колкото по-малко мисля за това, толкова по-добре.
Родителите ми уреждат всичко.
Го са много влиятелна фамилия.
Женитбата ми ще бъде от полза за бизнесът на баща ми.
Късметлийка си да се омъжиш за мъж от толкова благородно семейство.
Така ли?
Иска ми се да бях като героите от книгите, които чета…
като теб и Ли Му Бай.
Май трябва да съм щастлива, че ще се женя…
но да съм свободна да живея свой собствен живот...
да избирам кого да обичам...
това е истинското щастие.
Мислиш ли? Ще ти разкажа една приказка-
За теб и Ли Му Бай?
Да.
Знаеш ли, че някога бях сгодена и щях да се омъжвам?
Не!? Наистина ли?
Казваше се Менг Си Дзао.
Той бе оброчен брат на Ли Му Бай.
Един ден, в битка...
бе убит от меча на враг на Ли Му Бай.
След като Ли Му Бай и аз преминахме през много изпитания заедно.
чувствата ни един към друг станаха по-силни.
Но как бихме могли да опетним...
паметта на Менг?
Аз също желая свободата, за която говориш,
но никога не съм я опитвала.
Много жалко за Менг, но вината не е нито твоя, нито на Ли Му Бай.
Аз не съм аристократка като теб,
но трябва да зачета женския дълг.
Не ни отбягвай.
Нека от сега нататък сме като сестри.
Тогава нека като сестра ти пожелая щастие в брака.
Какво затънтено място!
Баща ти не можа ли да се установи по-близо до цивилзацията?
Йен...
слушаш ли ме?
Да вървим.
Кой си ти?
Чакай! Аз съм приятел!
Мечът ти не ме интересува.
Защо шпионираш семейство Ю?
Търся една жена. Нефритената Лисица.
Аз съм полицейски инспектор от Шаан Кси, област Джен Шу.
Нефритената Лисица е престъпница. Чух, че се е промъкнала в семейство Ю.
Сигурно е дошла с тях, когато са се преместили тук.
Не мога да вляза в семейство с репутацията на Ю и да я обвиня.
- Нефритената Лисица е жена? - Да.
Оставете я на мен.
Извинете, но се съмнявам, че можете да се справите с нея.
Жена ми бе доста добър експерт в бойните изкуства.
Нефритената Лисица я уби.
Разбирате...
това е лично. Оставете я на мен.
Готово е.
Готов съм на всичко!
Първото гребване е за бащата.
Отидоха си!
Какво показва?
„Ще го уредим в полунощ на Жълтия хълм."
Добре! Лисицата е излязла от дупката си!
Шу Лиен, виж кой е дошъл.
Господин Те смята, че е несериозно да се хвърлят подозрения върху губернатор Ю.
Нещо става в къщата на Ю.
Какво откри?
Нефритената Лисица?
Невъзможно!
Винаги си подозирал, че тя ще избяга на Запад.
Не съм допускал, че ще посмее да се върне в Пекин!
Има ли по-безопасно място от това под носа на губернотар Ю?
Значи все пак ще отмъстя за смъртта на учителя си.
Внимавай!
Господин Те настоява за дискретност.
Официалният бизнес е достатъчно труден.
Не позволявай на личните чувства да го направят още по-труден.
Не знам... дори този афиш...
може да е някакъв капан.
Видя ли кой го залепи?
Не.
Пише, че Лисицата се крие в къщата на Ю.
В нощта на кражбата е имало кавга близо до Ю.
Ти имаш ли участие в кавгата?
Беше Бо, икономът на господин Те.
Чух, че е преследвал крадеца до къщата на Ю.
Разпита ли го вече?
Не, още не...
Но хората ти наблюдават дворът на Ю?
Не, вече ги изпратих да си ходят.
Можеш да ме обвиниш, че съм изгубил мечът...
но, моля те, повярвай ми, че скоро ще го върна...
като използвам мой методи.
Нямах това предвид.
Мечът не ме интересува.
Какво искаш да кажеш? Не се ли върна за него?
Не знаех, че е откраднат, докато не дойдох.
Тогава защо дойде?
Е, поговорихме си-
Простете, че ви прекъсвам. Учителю Ли,
стаята ви е готова.
Благодаря ви.
Моля, покажете ми пътя.
Лисицата не се интресува много от точността.
Още няма и следа от нея.
Достатъчно! Покажи се!
Цай...
Ти, псе такова!
Ще си платиш за упорството!
Така си мислиш, стара вещице!
Ако се предадеш сега, ще страдаш по-малко.
но ако се съпротивляваш, няма да намеря покой, докато не те убия.
Татко!
Ще отмъстя за смъртта на майка си!
Скоро ще свършиш като нея, малка уличнице!
Ще си платиш за това!
Ще те парализира!
Мей!
Цай, ти долен мелез!
Засада!
Татко, добре ли си?
Удан трябваше отдавна да се отърве от теб!
Мина много време, Нефритена Лисицo!
Не ме помниш,
но трябва да помниш моя учител.
Ти се промъкна в Удан, докато ме нямаше.
ти открадна тайния ни ръкопис
и отрови учителя ни!
Дойде време да си платиш!
Учителят ви подценяваше жените.
Естествено той би спал с мен, но никога не би ме обучавал.
Заслужаваше да умре от ръката на жена!
Ти измъкна тайните на най-висшето бойно изкуство на Удан,
а след десет години тренировки движенията ти са все още неулегнали,
Днес...
ще умреш
от меча на Удан!