П У Р П У Р Н И Т Е Р Е К И
- Среща тук след 2 часа. Нали така?
Разбрахме ли се? До после, момчета.
- Мога ли да ви помогна? - Имате ли огънче?
- Кой ви пусна да преминете? - Вашите хора. Следовател Пиер Ниманс.
Сам ли сте? От Париж ми казаха, че ще изпратят екип.
Аз съм екипа.
Капитане, не съм изминал 650 km за да спорим кой е по-голям професионалист.
- Какво се е случило тук? - Елате с мен.
Преди 2 дни, ректора на университета съобщи за изчезването на Реми Кайоа.
32 годишен, неженен.
Работел е като библиотекар.
Важен пост в университета.
Според ректора, Реми е бил добър служител.
Никога не е закъснявал за работа. Вчера следобед са намерили тялото му.
Защо поискахте помощ от нас?
- Не сме свикнали с такива случаи. - Какви случаи?
Тялото висеше ето там. На 50 метра от земята.
ГЕРНОН Университет на Гернон 500 m -->
Всъщност, не си от отдел "Убийства". Бил си уволнен оттам.
Да.
Как така не сме се засичали досега.
Извадил си късмет.
- Странно място за университет? - Това не е обикновен университет.
Има си собствени електроцентрала и каптаж. Има дори собствена болница.
1200 студенти, 100 асистенти и професори.
Един от най-старите в Европа.
В случай на снежна буря, университетът може седмици да оцелее в пълна изолация.
Ректорът е нещо като кмет на окръга. Има голяма власт.
Оттук ще излезе бъдещият Бил Гатс.
Кой?
Бъдещият Бил Гатс... Бил Гърбс...
Бил Гейтс...
Това ли е университетската болница? - Да. И единствената в околността.
Лекуването е безплатно. Често работим с тях.
Имат дори родилно отделение.
Това е полицай Ниеманс. Тук е да ни помогне.
- Ходих на курса ви по криминология през 87'. - Започнахте ли с аутопсията?
- Все още не съм прерязал въжето. - Можем ли да видим?
Реших, че ще искате да го видите така както убиеца е искал да го намерим. Това е работа на някой луд.
- Беше в ембрионална позиция. - Каква позиция?
Ембрионална. Като рожба в майчината утроба.
Умрял е преди 48 часа.
Изследванията показват разрези...
по раменете, ръцете, и бедрата...
направени с остър инструмент. Срежи въжето.
4 счупени ребра.
Ръцете са счупени на лактите и в рамената.
Множество фрактури: на ключицата, бедрата и още много. Ще запиша всичко в доклада.
Ръцете са ампутирани приживе с брадва...
и обгорени за да се предотврати смъртта.
Убиецът е искал жертвата да живее колкото може по-дълго.
Не бих направил това на ваше място. Очите са извадени хирургически...
... докато жертвата е била жива. - Какви са тия глупости?
В кухините се е събрала дъждовна вода. В момента я анализираме.
В Гуернон има добър специалист по очите. Може да ви помогне с нещо.
Преди колко време е умрял?
Трябва да го отворя за да съм сигурен, но някъде около 5 часа.
Ако се вгледате в размера и дълбочината на раните ще разберете че е искал да държи жертвата си в съзнание...
причинявайки му максимална болка.
Проверете затворите, приютите, сектите...
пътищата, подслоните и ски пистите.
Проверявайте документите на всички в радиус 150 км.
Потърсете подобен случай в последните 20 години.
Разпитайте свидетелите и приятелите на жертвата дали знаят нещо за родините му.
И разберете къде е валяло през последните 2 дни.
Намерете ми нещо. Имате 2 часа.
Офталмолог
Кой е там?
Кой е?
Защо не ми отговаряте? Докторе!
- Кой е?
- Махнете кучето. - Няма проблеми, тръгвай си.
До вторник. Мога ли да ви помогна?
Полицай Ниеманс. Извинете ме, страх ме е от кучета.
Опасен е собственика не кучето.
Как мога да съм ви полезен?
Дойдох да поговорим за Реми Калойс.
Да чух. Ужасно е.
Познавахте ли го? - Бяхме много близки с баща му.
Учехме заедно в университета.
Преподавали ли сте в университета? - 20 години.
Престанах през 1982.
Защо?
Различия в мненията.
- С директора ли? - Не разбирам на къде биете.
Защо решихте да дойдете при мен?
Бих искал да ми кажете какво мислите за тези снимки.
- Бил е измъчван - В продължение на 5 часа.
Ужасно.
Не знаех.
- Ръцете му са ампутирани? - А очите му извадени.
Затова дойдох при вас. За да разбера тези осакатявания.
- Аз от къде да знам? - Каква работа вършите тук?
Има нещо общо с генетичните болести свързани с очите.
Наследствените заболявания се предават от поколение на поколение.
Случват се само на изолирани места, особено тук в университета...
- Защо университета? - Защото учителите се женят помежду си.
Произходът се е загубил.
Генетичните проблеми се увеличават.
Но аз разбрах, че децата им са надарени.
- Така е. - Не разбирам.
През последните две поколения, нещата започнаха да се обръщат.
Местните деца започнаха да заболяват, като това което видяхте.
Според вас има ли връзка между осакатяванията и болестите?
Ръцете и очите ни са уникални.
Като Д. Н. К. са.
По този начин природата ни е създала.
Убиецът е оставил следи за това което го е мотивирало.
Наръгва кучето.
Вика кучето и го разпаря като чувал.
- В Париж е пълно с луди. - Тъпите полицай от метрото.
Като роботи са: `` Забравихте да си купите билет, последвайте ме.
Нещо не е наред. Предпочитам чистия въздух.
Дишам си чист въздух. Просто чудесно.
Виж кравите.
- Ето ги пушачите. - Здравейте, момчета.
- Спокойно. - Ще тръгваме ли вече?
Чао!
Дръпни си?
Какво правиш?
Пуша. - Но ти не си пушил до сега.
- Реших да опитам. - Трябва ли да ти напомням че си на работа.
- Той също пуши. - Но той е лейтенант. А ти си тъпак.
- Кое е тъпак, бе? - по спокойно момчета?
- Вчера са ограбили гробището. - Щом е в гробището значи е осквернение.
- Осквернили са и училището. - Това е влизане с взлом, умнико.
Две за един ден. Имаме работа.
Ще започнем от гробището. Днес съм късметлия.
Подай ми коза.
Какво ти става днес? Възмущаваш ме.
- Просто си пуша. Да не би да ти казвам нещо когато пиеш?
Хей, престанете с това! Като някакви идиоти сте!
Заради осквернението ли сте тук. Елате с мен.
Мавзолея на момичето, единствения в гробището.
Когато пристигнах сутринта го открих така.
Сигурно са били онези синове! Винаги се навъртат наоколо!
Тук има ли синове? - Само някакви хлапета.
- Млади синове? - Не. Просто хлапета.
И това често ли се случва? - Не, за първи път е.
'' 1972 - 1982 ''. Не е живяла дълго.
Спрете, не можете! За да продължите ви трябва разрешението на родителите.
Добре няма проблем. Просто ми кажете къде мога да намеря родителите й?
Майка й беше луда. Твърдеше, че дяволът е убил дъщеря й.
- Дяволът? - Да.
- Къде се движат синовете? - Имат си хангар в града.
Да ги навестим тогава. - Първо към училището.
- Директора чака. - Какво са откраднали?
Нищо не са взели. Доста странно.
Не съм ви срещала до сега. Нов ли сте? - Забелязва се, а?
- И как успяха да ви пратят тук? - Полицаите са като учителите.
- Понякога нямаме избор. - Знам.
От 14 години искам да ме прехвърлят.
Ето тук са разбили, тук си държим документите.
Били са изключително внимателни.
ДОКУМЕНТИ
И нищо не е изчезнало?
Не. Сутринта проверих всичко. Странно е, не мога да разбера.
Ами...
- Пуснете жалба в полицейския участък. - И с това разследването приключва?
След като нищо не е взето, значи няма разследване.
- Приятен ден. Довиждане. - Довиждане, инспекторе.
Вече не е инспекторе, а лейтенанте.
Извинете, от колко време работите тук?
- Не толкова колкото си мислите. - Ако ви кажа някакво име, дали ще ви изскочи нещо?
- Опитайте. - Джудит Хероут.
Моя ученичка ли е била? Починала е през `82.
Да проверя ли в архива? - Да, ако обичате.
А бихте ли ми казал каква връзка има това с влизането?
- Може би вие ще ми кажете. - 80-те.
- Чудя се дали това не е момичето от инцидента? - Какъв инцидент?
Блъсна я един камион. Беше ужасно.
- Спомняте ли си още нещо? - Помня че майка й беше там и след това си изгуби ума.
Къде мога да намеря майката? Какво има?
Липсват точно тези страници. 81 и 82.
Няма ли някакви снимки?
Да, ето тук.
И те са изчезнали.
Ей сега се връщам.
- Коя е там? - Добър ден.
Има ли някой от патрулите тук? - Не. В обедна почивка са.
- По дяволите. - Какво искате?
Трябва ми информация. От полицията съм.
- Какво искаш да знаеш? - За един инцидент в този участък, отпреди 20 години.
Явно днес имаш късмет. Попаднал си на точния човек.
През последните 27 години, видял съм 248... Не, 249 фатални инцидента...
в нашия район от магистралата.
Пожарникарите обират славата, но ние винаги сме първи там.
Всичко е тук. Какво искаш да знаеш?
Знаеш ли как да работиш с това? - Разбира се?
Интересуват ме родителите на малко момченце умряло през 82. Джудит Хероут.
Това ми говори нещо. Джудит Хероут.
Х-Е-Р-О-У-Т.
Ето така.
Готово.
Близо до 98 километър. Септември `82. Това момиче ли?
- Да. - Почакай малко.
1982. Сега си спомням.
Премаза я един камион...
Каква е тая бъркотия! Ето я.
Ето го нейния файл, с полицейския доклад...
и снимките. Само искам да те предупредя, че снимките са...
Не се тревожи.
Предупредих те.
Божичко. Какво й се е случило?
38 тонен камион мина през нея със 130 км/ч.
- Как успяха да я идентифицират? - когато пристигнахме, майка й беше там.
- И държеше... - Какво?
- Пръст. - Пръст?
Единствената част от момиченцето останало цяло.
Каза че се е обърнала за секунда и дъщеря й е изскочила на пътя.
- Никой не знае какво всъщност е станало. - Тук има телефони адреси.
Тези са стари? От преди 20 години са.
От застрахователната компания ни пратиха адрес в случай че изскочи нещо по случая.
Какво пък толкова.
Извинете. Къде е стаята на директора?
- Горе в ляво. - Благодаря.
- Кажете? - Искам да говоря с директора.
Аз съм неговия помощник. Мога ли да ви помогна? - Да, покажете ми стаята на директора.
- Мога ли да попитам кой сте вие? - Делгадо Ниеманс.
- Делгадо Ниеменс е тук да ви види. Можете да влезнете.
Сядайте. Няма да се бавя.
Превърнал съм се в роб за този университет. Никога нямам време.
- Как мога да ви помогна? - Разследвам смъртта на Калойс.
Вече говорих с капитан Дахмане.
- Трябват ми повече подробности за Реми. - С капитана заедно ли работите?
Отделно. Аз имам специална задача.
Вие сте значи... Не мога да си обясня станалото.
Реми никога не е правил проблеми. Беше мил, трудолюбив.
Бях близък с родителите му. Преди него баща му беше библиотекарят.
- Тук ли е израсъл? - Да. Също като мен.
Много от учениците ни са родени и израсли тук.
Някой стават като своите родители.
Като традиция е. Реми не е първият.
Според компютрите той е напълно чист.
Но може да пропускаме нещо важно.
Например?
Някакво врагове, наркотици, религиозни убеждения.
Мисля, че не ме разбирате.
Този университет е едно общество, храм на знанието.
Тук всички живеят и работят в перфектна хармония.
Обвинявайки един, обвинявате всички, и мен в това число.
Искам да огледам апартамента му. - Мисля, че няма да е възможно.
- От полицията го запечатаха. - Все пак искам да го видя.
Хърбърт, ела тук, ако обичаш. За съжаление, няма да мога да дойда с вас.
Сигурен съм, че ще намерите сина ми за добър пътеводител.
Както казах, г-н полицай, имаме традиции.
Три години по ред бяхме избрани за най-добрия университет в страната.
Помогнали сме за повишаване на средния минимум за страната.
От любопитство изчислихме средния си коефициент на интелигентност. Колко мислите, че е?
- 24. - Моля?
24 номера на стаята на Калойс. Имате ли ключ?
Не.
Имате ли разрешение за влизане?
Каква беше работата му в университета?
Грижеше се за книгите и подредбата на учениците.
Подредбата на учениците?
Част от традицията е да седиш на едно и също място всички години.
В противен случай биха могли да се получат обърквания.
`` Ние сме господарите и робите.
Ние сме навсякъде и никъде.
Ние контролираме пурпурните реки
Това е неговата теория. Работеше над нея последните няколко години.
- Търся Фани Ферейра? - Там горе.
- Аз ще тръгвам. - Ще се видим утре.
Фани Ферейра?
Нали вие намерихте тялото на Реми Калойс? - А вие кой сте?
Офицер Пиер Ниеманс. Идвам от Париж да разследвам случая.
Още ли прашат полицай от Париж? - Нещо такова.
Местните власти ми харесват. Мисля, че за забавни.
- Аз също. - Да не би да сте по-добър?
От 25 години се опитвам да стана по-добър. Може би ще ми помогнеш.
Съмнявам се.
Не го видях веднага. Два пъти се изкачих преди да го забележа.
- Не прочетохте ли показанията ми? - Прочетох ги.
Според вас убиеца трябва ли да е бил много силен за да изкачи там тялото?
Не е задължително.
С малко тренировки и това оборудване, може да изкачиш всичко.
- Какъв е той? - Претенциозен. Като всички останали.
Съгласен съм. Всички тук са малко... - Странни?
Да.
Затворено общество от високопарни пуяци.
В доклада пише, че се занимаваш с ледници. С какво всъщност се занимаваш?
Контролирам лавините. Пазя университета от лавините,
който биха го унищожили.
- Пазиш университета. - Такава ми е работата.
- Също като Реми. - Какво?
Ти си учила и работиш в университета, като Реми Калойс.
- Моля? - Част си от обществото.
- Какво общество? - Учители - деца - елит.
Не съм луда по мъже в униформи.
Ако искаш телефона ми момчетата ще ти го дадат.
- Ало? - Аз съм.
Имам резултатите от водата в очите.
- От киселинен дъжд е. - Би ли повторил?
Нищо необичайно. Само дето не е имало такъв дъжд от 70-те насам.
Пък и не е валяло наскоро. Не разбирам.
Студено е. - Замръзвам.
- Добър ден. - Добър ден, сестро.
От полицията съм. Бих искал да ми кажете дали тук има жена на име Хероут?
Може ли да попитам защо?
Съжалявам, но не мога да ви кажа.
Сестра Андре е с нас от 17 години.
Случая е стар. Може ли да поговорим с нея, ако обичате?
Влезте. Ще отида да проверя.
Изчакайте тук.
Свали си шапката.
- Къде си мислите че се намирате? - Г-н полицай!
Чакайте ме тук.
Сестра Андре ще ви види. Трябва да ви предупредя...
- Какво? - Ще говорите, но на дистанция.
Тя ще ви говори, но няма да можете да я видите. - Защо?
- Заради тъмнината. - Каква е тази тъмнина?
Сестра Андре сама реши за тъмнината. Не сме я виждали от 15 години.
Сестро...
Сестра Андре?
Аз съм полицай от Сарзак, наблизо е.
Там където почива дъщеря ви.
Нали вие сте майката на Джудит?
Тук съм защото вчера някой е осквернил гробницата й.
- Тук са. - Кои са те?
Върнали са се да довършат започнатото.
- За какво говорите? - За демоните.
Дошли са за да се уверят, че Джудит няма да създава проблеми.
Значи твърдите, че демоните са убили дъщеря ви?
Можете ли да ми разкажете повече?
В продължение на 18 години, се опитвам да го забравя.
Миналата вечер...
същите тези демони са откраднали нейните снимки от училището.
Имате ли някаква идея защо.
Опитват се да заличат всичко свързано с нея.
- Но защо? - За да скрият истината отново.
Истина? Каква истина?
Джудит е заплаха.
Извинете ме, сестро, но...
Опишете ми условията при които загина дъщеря ви?
Дъщеря ми се разболя. Отидохме в болницата където се роди.
Там ни атакуваха демоните. Подгониха ни.
Исках да изчезна някъде с дъщеря ми...
но те все ни откриваха.
Никой не може да им избяга.
Къде сте живяла преди да идете в Сарзак?
Целият кошмар започна в Гуернон.
За що не потърсихте помощ от полицията?
Те не могат нищо да направят. Не могат да ни помогнат.
Нищо повече не можеш да направиш за дъщеря ми.
Спасявай си душата докато можеш.
Моля те, тръгвай си вече.
Не мога да продължавам да говоря за това.
Прости.
Ледниците се формират в продължение на години.
Те представляват замръзнал сняг.
Изучава се анализирайки пластовете.
Ето този тук е 200 м. Голям източник е на вода и енергия.
Тук можете да намерите вода от преди векове.
Защо ги изучавате?
В университета има лаборатория. Пък и този тук се спуска надолу.
Би могъл да застраши университета.
Спри.
- Още колко ни остава? - Поне още 30 метра.
Защо избра мен? В отделите ти има по-добри.
Казват, че си най-добрата. Пък и си била там.
Взимаш цивилен да ти помага в случай за убийство?
Да кажем, че си ми симпатична.
Сложи си това. И гледай да не изпуснеш въжето.
Добре дошъл в машината на времето.
Ще сравня този лед с пробите от киселинния дъжд.
Цвета е същия.
Не ни е оставил да дойдем тук случайно.
Трябва да има някаква следа, нещо.
Ниеменс, там е опасно!
Не можем да останем тук.
Опасно е.
- Какво има там? - Естествени водни канали.
Какво правиш?
Къде отиваш?
- Какво е това място? - Канал в ледника...
образуван от водата използвана за захранването на електрическата централа.
Не можем да оставаме повече, опасно е.
Да тръгваме.
Какво има?
Добрите полицаи. Какво да бъде днес, момчета?
Днес нищо. Шефа иска да говори с хазяина.
В тоалетната.
- Къде отиваш? - Идвам с теб.
Не, изчакай ме тук. За две минутки само.
Сипи ми едно вино?
Готови. Старт!
Ехо.
Искам да говоря с управителя.
Шефа. Водача на групата.
- Защо? - Полиция. Нов съм.
Лейтенант Макс Керкериан. Имам няколко въпроса.
Спести си ги. Знаем те. Ти си един от тях.
Аз ще се оправя с тоя.
Как можем да сме полезни?
Да започнем с това къде е бил всеки от вас вчера.
Нещо случило ли се е?
Някакви младежи са надраскали пречупени кръстове в мавзолея.
- Това какво общо има с нас? - Скинове, пречупени кръстове...
Само дето не виждам пречупени кръстове тук. Вие виждате ли?
- Какво? - Пречупени кръстове.
- Тоя луд ли е. - Значи вие не сте синове?
- Какъв ти е проблема. - И предполагам, че никой не е ходил в това училище?
- Какво училище? Ти май не си ме разбрал?
Не говорим с ченгета.
- А ти къде си ходил на училище?
Полицейската академия? Как беше там? - Успокой се.
- Не ме пипай! - От полицията е, просто си върши работата!
- Да, върша си работата. - Работа ли ти е да ни ядосваш?
- Да, такива като вас. - Какви сме ние?
- Какви? - Фашистки отрепки.
- Т'ва сам ли го измисли? А? - Успокой се!
- Нали това иска? - Не се замесвай!
Това тук е частна собственост. Така че ако си свършил с въпросите, ще те помоля да си тръгваш.
- Точно така. - Мерси за съдействието.
Заяждаш се защото си ченге. Имаш пистолет и значка, но какво си ти.
Шибан педал!
Ей ти, с косата.
- Пистолета ми, значката ми. - Добре, добре.
Какво каза приятелят ти? Вече не съм полицай.
- Не си полицай? - Да вече съм цивилен. Не ме пипай. Какво каза той?
- Какво му каза? - Шибан педал.
Шибан педал!
Убий копелето! Хайде!
К'во стана бе? А?
Харесва ли ти? Пробвай се с мен.
Отива за пистолета си!
Беше насочил пистолет в главата ми, а?
Спете. Не бяхме ние!
- Не бяхме ние! - Какво не сте били?
Вчера в гробището!
Беше един тип в бяла Лада!
- Защо не казахте до сега? - А ти защо не попита!
Когато насочваш пистолет, първо проверявай дали е зареден.
Играта приключи. Поздравления.
- Страхотно вино. - Наистина качествено.
Добра реколта
- Какво се случи? - Не са го направили те.
Никога не сме имали проблеми с тях.
Вече имаме.
- Това копеле... кучи син, ела тук!
Спокойно! Успокойте се!
- Какво се случи? - Ключовете.
Искам всички бели Лади в радиус 150 км. до 1 час.
Ще поддържаме връзка по радиото.
- Всички бели Лади. - Какво?
- Как се пише? - Как се пише.
- Да, трябва да си запиша. - Лада? Л-А-Д-А.
- Ето. - Благодаря ти.
- Всичко наред ли е? - Да.
Съжалявам, че те замесих в това.
Мислиш ли, че е сериен убиец?
Не. Серийните убийци убиват за да покажат че съществуват. Мисля че си имаме работа с водач.
- Водач? - Да. Обича да те води.
- И защо може да го прави това? - Защо ли?
Или се опитва да ни покаже нещо което не разбираме...
- или? -... просто си играе с нас.
- Комисаре. - Да?
Идентифицирахме трупа. - Извини ме.
- Ало, шефе? - Да! Намерихте ли нещо?
Има 132 регистрирани Лади в района.
Какво правим сега? Там ли си?
Да! Има ли регистрирана в град Гуернон?
'' Гуернон ''? Да, бяла Лада.
- Слушам те. - Пертенс Филип Сетис.
Добра работа. Ще звънна по-късно.
Не можа да ми причини това.
По дяволите!
Името му е Филип Сетис. Завършил е в университета.
На 29 е, неженен. На 25 е защитил доктората си.
- Работел е в родилното отделение. - В университета ли е живял?
- Не, в града. - Имаш ли адреса му?
- Какво по точно искаш? - Да разбера.
Мерси.
Вие никога ли не работите!
Стани, бавно.
- Не мърдай! - Аз съм полицай! - Казах, че съм полицай!
- Бавно.
Дай ми оръжието! - Не мърдай!
Не виждаш ли!
- Дай ми пистолета. В академията ли те научиха да отваряш ключалки?
Достатъчно.
- Делгадо Ниеманс. - Пиер Ниеменс?
- Извинявай. Да гадая ли трябва? - Какво правеше тук?
Търсех един заподозрян. - Има ли си име този заподозрян?
Филип Сетис. Защо?
Пиер Ниеменс?
Добър начин. Какво търсиш?
- Не пипай нищо. - Спокойно де. Дишането позволено ли е?
Тоя явно обича кучетата.
Джудит...
Направо е обзет от кучетата.
Недей!
Какво има? Хайде.
Не мога да повярвам. Супер ченгето се бои от кучета.
Не се тревожи, хайде. Хайде.
Ела. Внимателно, внимателно.
Внимавай да не те ухапе.
Ела. Готово.
- Винаги ли говориш толкова много? - Бъзикам се просто.
Тези идиоти.
Знаеш ли какво е това място?
Това е лабораторията на някой, който прави експерименти с кучета.
Използва гените за да направи перфектното бойно куче.
Погледни цялото това оборудване.
Също така е много отвратително. Никога не съм виждал нещо подобно.
Хей, Ниеменс! Къде отиваш?
Къде отиваш?
- Да се срещна с заподозрения. - Знаеш къде е?
Къде отиваме?
- Ти защо го търсиш Сетис? - Осквернение на гробницата. А ти?
- Къде? - В Сарзак, на 40 км. от тук.
- А ти? - Сарзак.
- Да. - Имаш ли запалка?
Аз ли казах нещо тъпо или просто никога не отговаряш?
Завий на ляво.
На ляво. Да сър.
Ще бъде забавно.
- Господине? - Той е с мен.
Задушаването е същото. Без съмнение убиеца е същия.
- Тук обаче е нямало измъчване. - Ами ръцете?
Отрязани са след смъртта. - Не мога да разбера.
Не разбирам защо все още има очи.
Вече започнаха ли аутопсията? - Не. Няма рани.
Има някаква улика. - Каква?
Не знам, но има. Трябва да потърсим.
Почакайте.
Подайте ми пинсетите.
Няма да повярвате.
Очите са стъклени, като в медицинското училище.
Капитане, съберете хората си и намерете клиника Шернез.
- Можете ли да ми обясните какво става. - Щях да ви попитам същото нещо.
Ниеменс! Ниеменс! Къде отиваш?
- Чакай ме в участъка.
Толкова работих над случая и няма да си тръгна просто така!
Това не е детска работа! Няма да те уча на фактите от живота!
Това, че си легенда не те прави бог. И аз мога да те науча на някои неща.
- Аз работя сам. - Аз също!
- Къде отиваме? - Убивал ли си някой?
Не ми се е налагало. - Чудесно. Трябва ми жив.
Кой? Кой го е извършил?
Какво е това, по дяволите?
Какво търсим?
Няма ли да ми кажеш? Ако ми кажеш, може и да ти помогна.
Внимавай!
Мини от другата страна!
- Стой там! - Защо?
Тръгвай!
Какво става?
'' Ще намеря източника на пурпурните реки ''
Ниеменс, какво ти костваше да ми кажеш?
- Нямам представа. - Защо на каза така.
- Сканирам отпечатъците.
Не съвпадат. Няма такъв човек в нашата база данни.
- Някой може ли да сканира тоя отпечатък?
- Разбира се. - Какъв е той?
На малко момиченце от преди 20 години.
Тя ме замеси в тази история.
Какво?
Ако наистина е умряла преди 20 години значи имаме проблем.
Защото, който и да е стрелял по теб, това са неговите отпечатъци.
Съвпадат перфектно с тези от пистолета...
... разликата е само във възрастта. - Мисля, че трябва да поговорим.
Сега трябва да говорим?
Миналата вечер Сетис е отишъл на гроба на Джудит Хероут, умряла през 82.
Не е успял да отвори ковчега, и затова се е опитал да ни заблуди с пречупените кръстове.
Същата нощ, някой е разбил архива на училището...
и е откраднал файловете за 81 и 82 година.
Единствените две години през които Джудит е учила там.
- Тя е една от тези деца. - Как е починала?
Било е инцидент. Всички казват, че я е прегазил камион.
Но когато бях при майка й видях нещата под съвсем друг ъгъл.
Според нея, дъщеря й е убита от демони.
Демони...
Тя е луда. Затворила се е в манастир от инцидента насам.
Останах с впечатлението обаче, че не ми каза всичко.
Ти разпитва ли я или пихте чай?
Разследвах осквернение на гробница.
Не можех да я притисна. Тя е монахиня.
Сега е твой ред. Кажи ми какви са всички тия глупости.
Някаква игра. Всяко тяло съдържа улики за следващата жертва.
Да кажем, че Сетис, Калойс и Шернез...
са свързани от този инцидент отпреди 20 години.
Преди два дни откриват, че Калойс е мъртъв. Открихме тялото.
Обзема ги паника. Отиват в гробищата после до училището...
да търсят нещо, за да проверят нещо.
Но какво е то?
- Да се уверят, че Джудит е мъртва. - Защо?
Иска да си отмъсти. Майка й може да е симулирала смъртта й.
- А отпечатъците? - За тях не знам. Може да са отрязали пръста й
Отпечатъците са от 5 пръста.
- Защо ли те оставих жив? - За да разгадаеш случая.
- Има ли някаква връзка между жертвите? - Калойс е работел в библиотеката.
Сетис в родилното. Шернез е работел с директора.
Всичко води към университета.
- Където отивам и аз. - А аз къде отивам?
- В гробището. Да се увериш, че има труп. - Знаех си, че така ще кажеш.
Винаги ми се пада мръсната работа.
Лека нощ.
Обади ми се когато имаш резултати.
- Какво правиш тук? - Полицаите ме разпитваха.
На всички им се събра доста. Искаш ли да те закарам?
Ако нямаш нищо против.
И Шернез ли беше убит? Познаваше ли го?
Той беше една от легендите на университета.
Изглежда не уважаваш заобикалящите те гении.
- Не уважавам интелигентните. - Родителите ти бяха професори, нали?
Нито уважавам родителите си. Завий в ляво.
Сама ли живееш? - Не те бива в свалките.
Благодаря ти.
- Добро местенце. - Харесва ми. Напълно изолирано е.
Няма нито телевизия, нито радио. Телефоните също нямат обхват.
Граната? Благодаря.
Използвам я, за да предизвиквам лавини.
Всички тук ли са като теб?
Борбата с планината определя характера ти.
- Същото важи за полицаите. - От много време ли си полицай?
Твърде много.
Трябва да си купиш нова.
Знам, но се опитвам да ги откажа. Плюс това ми е подарък.
От бившата ти жена?
Аз не съм се женил. А ти? - бях сгодена със сина на директора.
Трудно ми е да си го представя. - Трябваше да направя своя избор.
Когато ще прекарваш остатъка от живота си с някой ставате някак си, закачени.
- Защо си изпълнена с омраза? - Не знам. Мислиш ли че съм убийцата?
Възможно е, намери първото тяло и си отлична катерачка.
Идеалната заподозряна, с изключение на едно нещо.
Кое?
Няма как да удушиш някой гледайки го в очите за 10 минути.
трябва да вървя. Благодаря ти за чая.
Добър ден. Бихте ли ми обяснили теорията на Реми Калойс.
Става въпрос за един мит на Олимп.
Гръцки атлети комбиниращи умствени и физически упражнения.
Също така се отнася за олимпийските игри в Берлин през 1936...
където нацисти използвали атлети за пропаганда.
- Пурпурните реки? - Еквивалента на човешката кръв.
Кръв?
Във вените.
Ако ме питате...
тази теория е нищо повече от нацистки лъжи.
Накрая излиза като ръководство '' Как да сме съвършени фашисти ''.
- Учи на това как да сме перфектни. - И как?
комбинирайки детската сила с интелигентността им.
Да се подбират и отглеждат. Нарича се...
- Еугеника. - Да, еугеника.
Както нацистите опитаха в някои селища през войната.
Като в университета. Здрав ум в здраво тяло.
- Какво правите тук? - Какъв беше точния ред на Калойс?
Какво?
Калойс, Сетис, Шернез. Всички те.
Какъв точно е проблема? Да не ни подозирате?
- Жертвите не винаги са невинни. - Внимавайте какво казвате.
Разбрах че сте замесен във вътрешни афери и ако шефа ви...
Ти трябваше да си първи в списъка.
И това което ме спира е, че искам да докажа, че ти стоиш зад всичко това.
Бъркам ли?
Ниеменс, престани!
Ще съжаляваш за това. Ще ме запомниш.
Не мога да те оставя за минута?
- Какво откри на гробището? - Това. Не знам дали ще е от помощ.
Не може да е тя.
- Познаваш ли я? - Помогна ми в разследването.
- Помогнала ти е за случая? - Помогна ми да разбера смисъла на '' пурпурните реки ''.
Университета е затворено общество.
Гените им не могат да се обновят и децата им продължават да се раждат с дефекти.
- Трябва им нова кръв. - Нова кръв?
В родилното, разменят учителски деца за нормални.
Бащата на Сетис е разменил Фани за Джудит?
- Както и много други. - Но защо?
За да създадат една перфектна раса.
Нацисти?
- Всички в университета са нацисти? - Не е университет.
Развъдник е.
Какво е това?
Внимавай!
Тоя е луд.
Стреляй!
- Не става, бронирано е! - Продължавай на същото място!
Давай, стреляй!
Внимавай!
Внимание магистралата не работи
- Добре ли си? - Да.
- Кой е тоя? - Сина на директора.
- Не са те харесали? - Искаш ли да разбереш какво е станало с Фани.
- Какво може да е станало? - Била е на 10 години по това време.
Бил е разменен. После са го сложили заедно с нея в библиотеката.
Трябвало е да се оженят. Такъв е бил плана.
- Но защо започва да убива? - Защото отказва да приеме правилата.
Мислиш ли, че е невинна?
Якето ми...
Почакай. Стайл Ниеманс.
Що за жена е тя?
По дяволите!
Още ли имаш някакви съмнения?
Тя ме доведе до тук. Можеш да видя всичко това.
- Можеше и в моргата да свършиш. - Не, тя не е искала да ме убива.
- Имаше възможността. - Ти луд ли си?
Ниеменс, теб те е оставила, но е убила 3-ма.
Трябва да се осъзнаеш, защото приятелката ти е убийца.
- Нещо не се връзва? - Какви ги говориш?
- Тя не е добре и убива! - Тя иска да проумеем.
Няма никакво послание? - Иска да бъде последван примера й.
Чудесно. Работата ни е да я арестуваме.
Така е.
Какво има?
- Взела е гранатите. - Какви гранати?
Затворен е като мида.
- Евакуирахте ли университета? - Да евакуирам 500 души без никакво обяснение?
Сега не е времето за обяснения. Евакуирай го.
- Трябва да се сложи край на това. Какво има горе? - Влизам сам.
Няма начин. Или влизаме всички, или никой не влиза!
- Никой да не мърда. - Спокойно.
- Никой да не мърда. - Да не полудя?
Я да го видя това.
Този път ми се довери.
Свалете оръжията.
Сега или никога.
Остави ми я на мен.
Там долу!
Фани!
Фани, обърни се! Слез.
Това е краят. Знам коя си.
- Нищо не знаеш. - Знам какво са ти причинили.
Смяната на бебета в родилното, смъртта на бебета. Знам.
- Вече е твърде късно. - Тогава защо ме доведе. Не мога да си тръгна.
- Не съм аз! - Ще затворят университета.
Виновните бяха наказани. Всички останали са невинни.
Всички са виновни.
Никой не е невинен.
Джудит?
- Близнаци. Разменили са близнаци. - Само един.
Затова лицето й е било заплаха и са го криели.
Кой е бил премазан от камион този ден? Ами отпечатъците? Как го направи?
Майка ми подготви всичко. Другото момиче беше вече мъртво.
Тя планира всичко.
Но не е планирала, че ще полудееш. Да не си помисли че ще се измъкнеш?
- Даже не възнамерявам. - Ако направиш още една крачка, няма да идеш никъде.
- Спри! - Остави я!
Ще предизвикам лавина.
- Фани, чуй ме. - Не.
Който трябва е загинал. Ако тя направи това, те ще починат.
Само ти можеш да я спреш. Знаеш какво чудовище е.
Спри я преди да е станало твърде късно.
- Нямам избор. - Напротив имаш.
Стреляй.
За живота на родителите ни. За живота който ни откраднаха.
- Стреляй. - Той е невинен.
Стреляй!
Стреляй заради мен, за живота който нямах, живеех в сянка.
Създадоха теб и отхвърлиха мен. Стреляй, Фани.
Стреляй!
- Искаше той да разбере. - Не ме карай да го правя.
Аз и ти. Само ние двете.
Стреляй! Стреляй!
-Стреляй! - Не.
- Ти не си като нея. - Напротив, такава съм.
Стреляй!
Искам ме видиш и да не ме забравиш.
Знам.
Хайде!
Трябва да тръгваме!
Хвани я за краката!
Краката!
Бързо!
Внимавай!
Бързо!
Хвани го отзад.
Трябва ми кислород.
Държите ли? Давайте.
- О-па, внимавай!
- Спокойно, добро куче. Остави ме намира!
Трябва да те питам нещо?
Какво против имаш кучетата?
Преди много време...