ОТ ЛЮЛКА ДО ГРОБ
Доставката пристигна!
Гледай къде ходиш!
Ето го отбелязаното място.
- Кристоф слуша. - Какво става?
- Доставката е потвърдена? - Ние сме си на мястото.
Успех!
Имаме един шанс, ако някой прецака работата, и камъните не са там, няма да е мой проблем.
Камъните са там. Не за дълго. До после.
Нека аз.
- Тук съм за приема. - Името ви моля.
Анджи Роланс!
Може да се качите до горе с асансьора.
Благодаря!
- Къде са камъните? - Кой по дяволите си ти?
- Кой ще ги открадне за теб? - Върви по дяволите!
- Искам името и телефона му! - Добре, ще ти кажа!
Знам!
- Мразя тези неща. А вие? - Просто си върша работата.
Е и никога не знаеш, с кого можеш да се срещнеш.
Обзалагам се, че си по забавен от половината хора който са горе!
Наистина госпожо, имам да върша работа!
Е добре! Мисля, че трябва да отида горе да видя, какво продават!
Томи! Смяна на плана! Тоя е гей! Ти си на ход!
- В никакъв случай! - Действай!
- Няма да стане! - Добре Томи, ти си сега!
- Няма, по-дяволите! - Това не е спор!
Направи го! И изглеждай добре!
картата.
Защо не ми подържиш чантата, няма да се бавя много!
- Алоха! - Добър ден.
Надявам се, не се обиждате, но имам такава слабост към мъже в униформи.
Униформите, всеки път когато видя униформа, си казвам o-o "морска храна".
- Наистина не трябва да приказвам по време на служба. - Кой говори?
Скъпи, това си е флирт.
Освен ако тези големи красиви ръце, не ги похабяваш по жени.
Света е пълен с глупаци.
- Какво е положението? - 6 секундно въртене.
- Томи. Но може да ми викаш Рейчъл. - Дъглас.
- Надявам се, че не съм твърде "хубав" за теб. - Имам си приятел.
Тази кучка!
Обичам, залези, плюшени кученца и големия ми в панталона....
Мога да го вържа на възел!
Да преместим масата.
Може би трябва да дойда да открадна нещо, а ти да ме хванеш.
Да се съпротивлявам, а ти да ме закопчаеш.
- Мога да бъда доста груб. - Впечатли ме.
Съдба! Съдба!
Мамка му стара!
Земетресение! Но, се обзалагам, че ти можеш да ме разтърсиш 10 по Рихтер, а Дъглас?
Да го направим!
Знаете какво да правите, да ги вземем всичките!
- 911, какво искате да съобщите? - Искам да съобщя, че в момента се извършва обир.
Извършващ се обир? На кой адрес?
Обичам цветни камъни!
Този син диамант струва най-малко 2,5 милиона долара.
- Така ли? И чии неща крадем сега? - Наркодилъри, перачи на пари...
Аз нямам нищо против...
Това. Това ще ми влезе в употреба.
T, виж това.
Това е за което дойдохме.
Да за това говоря. Джакпот!
Останалото е за нас.
- Да! - Вътрешния ти човек те предаде, полицията е път.
- Остави камъните. - Кой е на телефона?
- Разбираш, какво имам предвид. - Няма да стане.
Прибирайте ги!
По-добре да ходя да си мръдна колата. Време е, трябва да тръгваме.
Време е да се изнасяме! Оставете останалото!
- Това вашата кола ли е? - Да, моята е.
- Разкарай я от тук! - Как да я мръдна като сте ме обградили?
- Аз ще мръдна другите, ти мръдни твоята. - Добре!
Спрели са метрото. Нямаме много време.
Дариа, идваш с мен.
Не мога да ти кажа как да се измъкнеш, но ти знаеш как.
- Съдба! - Съдба!
Няма никой.
Стой!
Всичко е чисто.
Готино!
- Добре, може да тръгваш. - Разбрано.
Камъните!
Внимавай!
Чантата!
По дяволите!
- Наслаждавате ли се на Калифорния? - Не.
Мразя когато е горещо!
- Може да имаме проблем. - Камъните?
- Сейфа беше ограбен. - Да се надяваме, че това е част от плана.
- Кой е началника? - Кой пита?
Последвайте ме.
- Ванеса! Какво правиш толкова късно? - Само още малко.
- "Само още малко?" - Хайде скъпа утре си на училище.
Време за лягане.
- Станала си тежка! - Не, не съм!
Чакай малко! Има нещо зад ухото ти.
- Стига? Това е толкова аматьорско. - Какво искаш да кажеш?
В ръката ти е. Тази ръка? Или тази ръка?
Гледай!
- Как го направи? - Магия!
- За мен ли е? - Разбира се, че е за теб.
Диамант за моята принцеса.
- Прекрасен е. - Както и ти...
- Обичам те, татко. - И аз те обичам.
Да кажем молитвата!
"Ангели от изтока, ангели от запада...
...севера и юга, пазете я, докато си почива.Амин!
- Дай ми малко любов. - Добре.
- Може ли още една? - Може.
Малката е в леглото. Ще спи до сутринта.
Напоследък не ме слуша. Само теб...
Ще говоря с нея на сутринта. Може да си лягаш, когато пожелаеш.
- Ще гледам телевизия, ако ти потрябвам. - Добре, благодаря.
Ей какво стана?
Не трябва ли да мислим за дълга почивка в страна с топъл климат, където няма екстрадиране?
Този който се обади се интересуваше само от черните камъни.
- Кристоф ни е продал. - Има нещо.
- За бога, успял си. - Едвам си измъкнах черния задник.
Някакъв китайски пич ми срита гъза... счупи ми и слушалката...
И най-лошата част е, че задигна плячката.
Мисля, че е време да преосмислям политиката "не на оръжията"?
Няма ти нищо. Поне не трябваше да си играеш на "палавница" с полицая.
- Само това имаме. - Какво ще правим сега?
- Чакайте ме тук. - Къде отиваш?
Да получа малко отговори...
- Чакай ще ти пазя гърба. - Не и този път.
- Но ако ми потрябваш ще ти звънна. - Добре.
Внимавай.
Е, значи това е мистър Кристоф.
Очевидно, не сме първите му посетители днес.
- Моля ви, имайте милост! - Каквото и да кажеш, гледай да е истина.
- Може да нямаш друга възможност. - Ще ви кажа, каквото искате да знаете...
- Харесва ли ти? - Става.
Искаш ли го? Ще ти го дам с отстъпка, с включени боеприпаси...
подсилена броня, 50 калиброва картечница, с 7,62 мм M-60 картечница, и това голямото 90 мм оръдие
Направо вдига всичко във въздуха, нали знаеш държи хлапетата от квартала "послушни".
- Ще пропусна. - Добре какво ще кажеш за това?
- Пехотна нападателна машина на въздушна възглавница? - Аз съм тук по друг бизнес.
Ей Арчи! Няма повече място в склада.
Добре, приберете ги в офиса ми, и внимавайте, че са скъпи.
- Слушай, няма шанс да си бил в долната част на града нали, Тони? - Никак даже.
- Така си и мислех. - Виждал ли си черен диамант?
Виждал съм бял, розов, жълт диамант, син диамант...
виждал съм и Нийл Даймън ще идва, в града и ще има концерт.
Никога не съм виждал черен диамант не като този.
Впечатли ме. Разбери колко струват.
- От колко време са твой.
- Вчера. - Така си и мислех.
Ще дойда пак. Имам да връщам услуга, на приятел.
- На мен ми изглежда мъртъв. - Явно, си стигнал до него първи.
Не съм аз. Не е в моя стил.
Ти си този който ми се обади, този дето преби Майлс. Кой по дяволите си ти?
- Името ми е СУ. - Добре Су, аз съм Сали!
- Искам черните камъни. - Направи ми предложение.
- Ще си излезеш от тук жив. - Не става.
- Оставете съобщение. - Мистър Фейт, знам че сте там, вдигнете телефона.
Трябва да поговорим, сега.
Кой по дяволите си ти?
Човекът чиито черни камъни мистър Кристоф трябваше да вкара в страната и да ги депозира в сейфа.
- Човекът който си ги иска обратно! - Сега?
Добре, и колко? Може би не ме разбрахте. Камъните са си мой.
Май ти не ме разбра сега са мой, така че сложи парите на масата.
- Нямам време за това. - Това ли ти е последната оферта?
Мога да бъда много опасен човек мистър Фейт.
Не мога да разбера тия глупости. Някакви хора ме гонят цяла нощ, но никой не предлага нищо.
Разбираш ли пич, няма никакво значение кой си. Нямам нищо за теб.
По дяволите!
Носиш ли камъните!
Колко пъти трябва да ви казвам бе пичове, аз съм бизнесмен, направете ми шибано предложение!
- Ето я твоята оферта. - Няма да стане умнико, защото нямам камъните.
Ще ни кажеш къде са.
Ана Тюла!
Колата!
Какво им е толкова на тия шибани камъни?
- Да. - Арчи е.
Лоши новини. Имаме проблем.
Тъкмо бях излязъл да събера, информация за камъните, по улиците
и Ву Танг Клан се появиха....
Три са нещата който трябва да забележите, първо аз съм сам, второ те са тежко въоръжени...
и трето всеки момент, ще ме бият като барабан.
Не мога да гледам, но нека само кажа, че...
- Спести ни останалото. - Видя ли новите DVD плеари?
Можех да се опъвам повече, но тогава можеха да ме пратят в кома, или да ме бият до смърт.
Но тогава как ще кажа на Тони, къде са камъните ако съм мъртъв, или на живото поддържащи системи?
- Нали така, затова хвърлих кърпата, заради теб! - Добре, значи си се спасил, за да ми кажеш нещо?
- Правилно. - Ми кажи де?
- Какво? - Кои бяха?
- Не знам. - Е какво ти казаха?
Ми казаха давай камъните, дебел шибан кракер и още някакви такива неща!
- Това ли е? - Ми това е доста лошо.
- Казаха ми "кракер" това си малко расистко. - Благодаря че, остана толкова време жив за да ми кажеш "нищо"?
- Обади ли се на полицията? - Дали съм се обадил на полицията?
- Огледай се наоколо да не си луд. - Въпроса сега - кой стой зад това?
Не знам, пичовете имаха супер пищови, дори аз не мога да намеря такива.
Само специалните служби имат такива?
- Чеймбърс! - Ооо, Джънк Чймбърс.
- Кой е Джънк Чймбърс? - Този тип знае всичко което става в този град.
Единствения който може да се докопа до такъв тип оръжия, а и има цяла шибана "армия".
Нататък си сам не ми трябват такива проблеми.
- И тъй като съм тотално преебан. - Кой си ти, да имаш случайно документ? - А да ако може да е със снимка
- Това не ми говори нищо? - Дай да видя.
Тайванско е. Централно разузнавателно бюро. Тайванското разузнаване.
- Знаеш тайвански? - Не, но знам как е "ченге" на всички езици.
Какво ти да не си някакъв кунг-фу Джеймс Бонд?
- Тези камъни принадлежат на Тайланд. - Сега са на Чеймбърс.
- Не мога да го понасям скапания телефон... - Ще ти намеря нов.
- Да! - Надявам се да си размислил.
О ти си лошия задник. Какво става глупако?
Правите всичко по трудния начин мистър Фейт. Нека ви улесня.
Нямам търпение да чуя.
Татко! Татко!
Много е красива в розова пижама. Нали, Ванеса?
- Кучи... - Искам си камъните мистър Фейт.
Сега дайте ми да поговоря, с китайския джентълмен който е до вас.
- Да не си я пипнал шибаняко! - Китайския джентълмен, моля!
Той държи дъщеря ми. Иска да говори с теб.
За бога, Тони!
Какво стана? Какво направи?
Казах му, камъните са у мен и няма да преговарям за момичето.
- Какво. Това е глупаво. - Ако го объркаме, ще ни спечели време и ще задържи дъщеря ти жива.
За какво говориш. Това копеле държи моето бебче.
Виж познавам го. Аз искам камъните, а ти дъщеря ти.
Може да си помогнем взаимно.
Значи сега завися от теб?
Качвай се.
Трябва да се видим с Чеймбърс.
- Намерете място, да я затворите. - Моя татко ще дойде и ще ви срита задниците.
Су каза, че държи камъните.
Но защо ми затвори? И не иска да преговаря за момичето, няма никакъв смисъл.
Купувачите идват утре, да има кажем ли, че се отлага?
Никога няма да спечелим доверието им, Имаме нужда от информация.
Намери нужните хора, плати каквото се налага.
Нещо не е наред. Нещо "става" с камъните.
А момичето?
Ще ни трябва. Да остане жива. Засега.
Да, да път съм да се видя с Чеймбърс.
Нямам избор, свържи се с неговите хора кажи им, че трябва да се видя с него.
Ще ти се обадя пак.
Съжалявам за дъщеря ти...
- На колко години е? - Не е твоя работа!
На осем е. Септември ще навърши 9.
Моята е на 15.
- Гаджета? - Никога. Ще ги избия.
Иска ти се...
- От колко време си "С.М.Д."? - С.М.Д.?
Да - "Свали ме долу". За какво е всичко това?
- Камъните не са това което си мислиш. - А стига бе?
А кой е този който, държи Ванеса?
Той е точно това което си мислиш. Убиец и крадец.
Супер. Супер шибано.
Ключовете...
- От къде взе този боклук? - Нека кажа така, "баба и дядо имат дълъг път пеша".
- Сигурен ли си, че си го "изчистил"? - Да, вече е "чист".
- Млъквай! - Ти млъквай!
Лягай да спиш!
"Ангели от изтока, ангели от запада...
...севера и юга, пазете я, докато си почива.Амин!
Ето ги посетителите, Мистър Чеймбърс. И сутрешната поща.
- Ей ченге, DVD-то ми се счупи. - Веднага ще ви донеса ново мистър Чеймбърс.
Я, я Тони Фейт дойде да посетиш стария си приятел! Кой е приятелчето ти?
Китаец.
Ей, не с обувки по килима ми.
- Е как я караш, Джо? - Не ми губи времето, негро.
- Виж имам проблем. - Как е Дария?
- Да. - Да,тя винаги е била добре.
От момента, в който я срещнах, до момента в който ми я отне.
- Проблем? - Черните камъни.
Преди, тази кучка ми носеше много пари?
Но тя реши са спре. Ти реши тя да спре. Ти реши,
че е време да сложиш край на това.
- Черните камъни, какво? - Трябват ми обратно.
Знаеш ли единствено умно нещо, беше че не и стана сводник защото на нея щеше да и "припари", а ти щеше да си мъртъв.
Но ти не си сводник нали, ти си просто крадец, който краде неща, които не му принадлежат.
- Що не говори? - Не говоря корейски.
Но аз говоря. Научи ме един кореец от края на града.
Соул Брадърс 247365 Негър говорещ корейски.
Нали знаеш какво е това?
- Минавай по често да пробваш храната. - Малкото ми момиченце е въвлечено в това.
Ако не взема камъните обратно, ще я убият.
Какво искаш човече?
- Аз ти се моля! - знаеш ли какво си мислех, това е висок залог.
Рискован залог.
И се питам какво би накрало човек, да си навлече такива проблеми.
Трябва да е нещо добро. Нещо ценно.
- Джо това е малкото ми момиченце. - Направи си ново.
- Ти копе... - Драма!
Приятеля ти не е глупав.
Всеки има по един неуспех в живота, той някъде го чака.
- Остави го на мен. - Давай.
Поздрави Дария от мен. И не си забравяйте скапаните обувки.
Женчо.
Преди се възхищавах на този. Исках да съм като него.
- В Тайван можех да го накарам да говори. - Да, иска ми се да видя Тайван.
Единственото нещо което можем да направим, е да намерим къде са камъните и да ги вземем.
- Каза го така, все едно е най-лесното нещо на света. - Няма да е.
- Какво? - Те са в неговия клуб.
- Как разбра? - Знам, просто го почувствах. Не ти ли се е случвало?
Не.
Мислех, че вие китайците сте някакви мистици всичките.
Обичаме да залагаме. Не да налучкваме.
Не налучквам, но може и да греша.
Аз ще ударя клуба, ти отиди да видиш Арчи.
Защо?
- Трябва да си припомни нещо за тези който го обраха. - А ако не може?
Нали си от Тайван, накарай го да си спомни.
- Ей разкарай се от тука. - Какво правиш?
Спокойно, дойдох да видя дали ти трябва помощ.
Е не ми трябва помощ това е много деликатна апаратура.
Затова, стой настрана. Стой настрана от камиона!
- Какво? - Стой настрана от шибания ми камион!
- Добре спрете! - Ето отдръпвам се.
Отдръпвам се.
- Някой требва да сложи "професора" на място. - Поне той си върши работата. За разлика от други.
Вържи я, и я накарай да млъкне.
Искам си татко!
Пусни ме! Млъквай!
Чуй ме малък вредител, мога да се сетя за по-добър начин да те накарам да млъкнеш.
По дяволите! Взела е ключа!
Я Дария.
Отдавна не сме се виждали. Какво те води тук?
- Понякога трябва да видиш старите приятели. - Да не би да имаш проблеми?
- Проблеми с голямо "П". - Тони Фейт?
Мислех, че сте заедно, като Бони и Клайд.
Да, беше така, но напоследък не се грижи за мен.
- Това е всичко което искам. Какъв срам а? - Какво мога да направя аз?
Не знам може би няма нещо което да не можеш да направиш за това... Това е лудост, не знам какво съм мислила, не трябва да съм тук, съжалявам.
- Не чакай! - Момичета, оставете ни за минутка.
- Шампанско? - Да
Дай на мен. И така работа ли търсиш?
- Трябва ми нещо. - Какво ще кажеш за работа тук?
Как ще реагира Джънк като разбере, че съм се върнала?
Остави ме мен да се оправям с Джънк Чеймбърс!
А междувременно какво ще кажеш да се качим в моя офис и да обсъдим всичко това...
Не е точно бокс, използват колена, и лакти и са без ръкавици, няма правила.
Въртят се много пари, и е много незаконно. Работят през деня, под носа на ченгетата.
Мъжа, който си видял, как знаеш, че ще е тук?
Не знам, но е едно от местата на Чеймбърс, та реших, че е добра идея да започнем от тук.
Пристигнахме.
- Ей това е частен клуб, не може да влезете! - Ей това съм аз - Арчи! Всички ме харесват...
Ей това е тоя задник Арчи, отново.
- Как ще го познаеш? Е не му видях лицето, но и без това всички ми изглеждат еднакви ако се сещаш какво имам в предвид, като вас...
Не се обиждай! Не му видях лицето но, ще позная пръстена на кутрето му защото беше,
поне 10 карата кафяв диамант добре обработен, спомням си, че си мислех какви повреди ще ми нанесе ако ме фрасне по лицето с него.
- Трябва да съм сигурен, че мистър "пръстен" няма да ме познае затова се дегизирах. - Как ще влезем?
Остави на мен. Аз ще се погрижа за всичко.
Хей приятел, как е?
Ей как е тоя брониран Линкълн който ти продадох?
- Ченгетата ме спряха. - Става така по някой път.
Колата беше крадена, Арчи!
Да не съм я крал аз, ела в офиса утре сутринта, и ще оправим всичко.
Знаеш правила! Никакви гости!
- Той не е гост. Той е боец. - Тоя? Добър ли е?
Майтапиш ли ме, ще срита всичките балъци там знае китайски номера, ще чупи зъби, ще хвърчи кръв. Ще е страшно. Мръдни ся.
- Няма да стане Арчи, никакви услуги повече! - Какво? Да не ме занасяш?
Добре, някой трябва да ме научи как се прави "бизнес" Сега извини ни.
Ти си номер 12, ходи да ти сритат задника.
- Не съм дошъл тук да се бия. - О, няма да се биеш. Казах му това, само за да влезем.
- Знаеш ли в добри дни се правят около милион долара. - Просто намери пръстена!
Знаеш...може да отнеме малко повече време.
Добре, да се захващаме.
Забави темпото.
Защо не пуснеш малко музика...
Бавна музика.
Просто се отпусни...и гледай.
Това изглежда добре.
Действай. Вържи го за дъното! Томи, действай!
Ето го обезпаразителя.
- Извинете... - Охо, какво става брато?
- Какво правиш бе? - Обезпаразитявам!
- Не ми казвай, че не сте получили съобщението. - Какво съобщение?
Е това е тия ще ме довършат, един брат си изкарва честно прехраната и знаеш ли...
Добре, ако беше получил известието...
Щеше да знаеш, че има нова заповед, според която,
Трябва да мина и да напраскам за гадини във всеки офис в града
- За какво това?
Що гадините разнасят някакви гадости и то навсякъде.