ДЕЦА НА КИЛОГРАМ
Добро утро, Том.
Дванадесет е нашето число.
Това е броя на игрите, които провежда съпруга ми Том като треньор на отбора в колежа Линкълн.
Това е броя на годините, в които изпразваме до нула банковите си сметки, за да посрещнем края на годината.
И това е броя на децата, които се опитваме да отгледаме.
Хей. Добре ли мина кроса?
О, да.
Имаш ли нужда от лекар?
Не, само от нови колена. Свърши ли?
Още я преглеждам, но ще я пратя на Даян днес.
Виж това. Нова, чиста корица...
без петна от фъстъчено масло... засега.
- Хей, гадже? - Гадже?
Знаеш ли, докато тичах, знаеш ли какво си мислех?
Какво?
Ами, ние сме женени от колко, пет години?
- Двадесет и три. - Двадесет и три. Извинявай.
И си мислех, че малка промяна би ни се отразила добре...
например, този стар матрак, който е толкова неравен.
- Може би трябва просто да се отървем от него.
Не ставай смешен, скъпи. Знаеш, че неравностите могат да се махнат.
Какво говориш? Можеш просто да ги изтупаш от матрака ли?
Да, просто трябва здравичко да го потупаш.
- И ще стане пак равен? - Да, да.
Просто започваш... Просто започваш да го потупваш равномерно...
Внимавайте.
- Има куче върху мен! - Дванадесет е невероятен брой деца...
но малкото семейство никога не ни е идвало на ума.
Разбирате ли, Том харесваше това, че е израстнал със 7 братя и сестри.
А след като сестра ми почина, прекарвах повечето време...
в мечти да имам седем братя и сестри.
Том и аз се запознахме в Политехническия университет в Илиноис.
Той завършваше и мечтаеше да стане треньор на футболния отбор там.
А аз бях първокурсничка с надежда да стана спортен репортер.
Той искаше осем деца, аз исках осем деца. Бум.
Един час по-късно, вече знаех, че той е единствения.
Сватбата беше само със семейството.
А, и Шейк Макгуайър, кума на Том.
Какъв глупак.
Година по-късно, се роди първото ни дете - Нора.
Обожавах да я взимам с мен на работа.
След като се родиха Чарли и Лорейн, осъзнахме, че мечтата ни да живеем в града...
и да имаме осем деца и две кариери няма да стане.
Колкото и да мечтаехме за кариери, повече искахме голямо семейство.
Та Том се задоволи с треньорски пост в трета дивизия в Линкълн...
аз престанах да пиша за Трибюн и се преместихме в провинцията.
Бяхме доста заети, когато се преместихме в Мидлънд.
Вече имахме Хенри, Сара, Джейк и Марк в няколко поредни години.
И тогава се запътихме към магическото число осем, а вместо това...
получихме първата двойка двуяйчни близнаци - Джесика и Ким.
- Девет деца. - Хайде, хора. Хайде.
Помахай! Здравей!
С всяко следващо дете, Том и аз все повече се отдалечавахме от мечтите за професионална изява.
"ОБИЧАМЕ ТРЕНЬОРА" Но не мислехме за това.
Да!
О. Извинявай, тренер.
Ръцете ни бяха пълни с деветте. Бяхме щастливи и приключили с децата.
После бяхме на парти, по случай повишението на Шейк Макгуайър...
в спортен директор в нашата алма матер.
И, ами, прекалено много бири и девет месеца по-късно, имахме Майк.
След това Том си направи васептомия.
Но не разбрал, че ще минат няколко седмици, преди да има ...
ефект от процедурата.
През 98, Найджъл и Кайл ни докараха до щурия брой дванадесет.
Но до тогава, Том и аз вече бяхме експерти в оправянето с хаоса.
- Да тръгваме, банда. Давай, давай, давай!
- Уоу, уоу, уоу! - Чарли пак пропусна вечерния се час. Ще се погрижиш ли за това.
Хей.
Толкова гланц стига, принцесо!
- Развали ми концентрацията! - Внимавай с отношението, Сара.
Сега трябва да започна от начало.
- Побързай, Лорейн! - Добре, татко.
Тате, виждал ли си ми жабата?
Съжалявам, Чарли. Ъ-ъ, Найджъл. Кайл.
- Марк. - Зная това.
Хей, тинейджъре. Снощи си бил засечен от радара на мама.
Няма да вземеш стипендията, ако закъсняваш с Бет...
вечерта преди играта.
Ами, дори не съм сигурен, дали искам да ходя в колеж.
От кога?
Откакто майката на Бет ми предложи работа в магазина за коли.
Хмм. Звучи интересно.
Ами, ще го обсъдим, след като завършиш напълно.
А, до тогава, вкъщи до 10:00 през седмицата. Ясно ли е?
- Ясно. - Има ли нещо друго?
Споменах ли, че не те харесвам особено?
- Да, спомена го. - Значи няма друго.
Добре.
Пич, две думи: нужда от нов скейтборд.
Пич, три думи: имаш домашни.
"Здрасти. Няма да можем да дойдем за вечерята. С Ханк ще с местим в нов апартамент.
С обич, Нора. "
- Мамо, виждала ли си Бийнс? - Аха.
- Ето, Гънър. - Гладен ли си, момче?
Ето ти Гънър. Гладен ли си?
Вижте, напълно съм наясно, че в това семейство не се зачита...
грижата за външния вид, колкото я зачитам аз.
Добре. Както и да е. Но една от целите ми в живота е...
освен да съм, нещо като, модно гуру...
е да покажа на местната общност...
че семейство Бейкър наистина притежават сапун.
Та, като самонаначил се представител на домашния стил и хигиена...
мисля, че би трябвало да ми бъдат отпуснати, поне още пет допълнителни минути, пред огледалото.
- Три. - Съгласна.
Сега помогни на сестра ти да си намаже филията.
Сара, забраната за използване на прекомерна сила, изтече.
Затова днес отиваш на тренировка. Хенри, имаш репетиция на оркестъра, нали?
Почистила съм кларинета ти. Моля те, не си играй с храната, отново.
Ким и Джесика, учителката ви се обади и помоли нещо...
да не я поправяте пред целия клас.
Майк, ти имаш "покажи и разкажи" днес. И, моля те, скъпи...
помни, че частите на тялото, не се броят за обекти.
Кайл и Найджъл, вие имате час при зъболекаря в 3:00. Отивате на работа с татко.
Да!
- И днес ще се снимаме за Коледната картичка.
- Кога ще дойде Нора? - Може и да не дойде.
Тя почти не идва, откакто излиза с онзи женчо.
- Той не е женчо. - Човека си глади дънките, мамо.
- Да, това е страно. - Няма значение.
Ще се снимаме без нея. Ще я Фотошопна после.
Мили, би ли свалил няколко килца от мен с този Фотошоп?
- Може ли и мен да ме добавиш в последствие? - Чакайте. Ако Сара ще я Фотошопват, тогава...
- мен определено ще ме Фотошопнете също. - Защо всички не се...
Никой друг, освен Нора, няма да се Фотошопва. Всички да са тук в 4:00.
Защо винаги правим картичките за Коледа през май?
Защото, колкото по-рано ги направим, толкова по-голяма отстъпка ще има.
Сега, да ядем!
Заповядай. Внимавайте.
Не, Марк!
Дръжте го!
- Хайде! Дръж го, Чарли! - Отива към гофретите!
- Хванах го, Чарли! Хванах го! - Ела при татко! Ела!
Майк, пръчката!
- Марк, мрежата! - Прикривам вратата!
Взех мрежата!
- Уоа! - Oхх!
Хванаха те.
Сложи Бийнс обратно в клетката му...
веднага.
Всичко ли се счупи?
Чашката, с цветето на нея, ли се счупи?
Браво бе, Фед Екс.
Добре, хайде всички. Училище. Да вървим.
Хей.
Много по-готино.
- Уоу, уоу, уоу. Хенри, заповядай. - Мерси, мамо.
Само да отбележа,че напълно преодолях това, че Нора си взе парцалките.
Добре, ами, ти изглеждаш превъзходно, каквото и да облечеш, Лорейн.
Уоу, уоу, уоу. Какво има? Какво ти става, господинчо?
Всички ми казват Фед Екс, защото човека от Фед Екс ме отхвърли...
'щото не се връзвам със семейството.
Връзваш се. Връзваш се точно тук.
- Ето така. - Казах пушка!
- Не, аз казах! - Не, аз!
- Аз бях! - Добре, стига толкова!
Хей, вие двамата, престанете!
Мама ще се побърка! Аз ще се побъркам!
Добре. Добре. Хайде. Стига. Престанете.
Ето така. Добре ли сте? Ще ви дам бомбони.
- Найджъл, Кайл, успокойте се или ще бъдете успокоени. - Естествено. Слушате него.
Марк?
- Значи Нора няма да дойде? - Ами, не точно. Ето.
Това е толкова типично за нея. Казваме им, че не могат да спят заедно...
когато ни идват на гости, и затова се пренасят да живеят заедно.
Мили, тя просто се опитва да живее собствения си живот.
- Тя е прекалено млада, да има собствен живот. - Тя е на 22.
На същата възраст аз бях бремена с нея.
Преди само пет минути, тя седеше на раменете ми...
и сочеше кравите в полето на Мънгър.
- И после мигна. - Да.
- Стига мигане. Никакво мигане повече. - Добре.
Заглеждаше ме, нали?
Да. Проблем ли е това за теб?
И дванадесет деца по-късно, все още се усеща тръпката.
Ухуу!
Хайде! Давай!
По-бързо, по-бързо, по-бързо!
- Това ли ви е най-бързото? - Само това ли можете?
По-бързо! По-бързо! Давайте!
- Побързайте! - Така е добре! Супер е!
Ето да това говоря. Браво, Маркъс.
- Браво, момчета! - Страхотни подавания.
- Ето тук. - Добра работа!
Човече, ставаш все по-стар и все по-грозен.
Шейк.
Здрасти.
Хей, какво правиш тук?
Какво, да не би да си много зает, да бъдеш татко, та не ти остава време за вестника ?
Тази игра беше 5 на 3.
Не е достатъчно добра. Опитвам се да развия една програма.
Здравейте, момчета. Помните ли Шейк? В колежа играехме заедно.
Да, смотаняка.
Мама го каза.
В момента водим разговор за възрастни, момчета.
Нямам представа, какво означава това.
Ами, това е момента, в който ние възрастните...
провеждаме разговор, без да бъдем прекъсвани от деца.
- Звучи невероятно скучно. - Точно така е.
Затова, защо просто е се разходите?
Мама е права. Той наистина е смотан.
Съжалявам за това. Кейт те харесва. Просто, нали знаеш...
тя трябваше да бъде с най-готиния жребец от отбора.
И тя, ъ-ъ, избра третия посрещач...
и получи всичко това.
Да.
Та, ще ми кажеш ли защо си тук?
Линкълн е машината на победата.
Мислиш ли, че ще можеш да направиш старият ни отбор, отново шампион?
- Искаш да съм им треньор? - Треньор.
Том, какво има? Просто ми кажи.
- Просто... - Добре. Чакай.
Татко заглушава с пералните.
- Към шахтата! - Давай, давай, давай!
Боже, това е нещо голямо.
Шейк Макгуайър иска да съм треньор на Сталионите.
- Стига де! - Предложи ми...
тлъст пет годишен договор, домашна издръжка, разходи при преместването.
Кейт, най-накрая ще имаме нови мебели. Можем да си купим нова кола.
И още. Служителите на университета могат да пращат децата си безплатно на училище.
Уау.
О, не знам, мили. Треньорски пост в първа дивизия...
това е много натоварване и много повече часове.
Да, но когато всички деца са на училище от догодина можем да си позволим малко повече натоварване.
Да, но, скъпи, Мидланд е нашия дом. Живота на децата ни е тук.
Мидланд беше прекрасен да отгледаме децата си...
но никога не съм очаквал да пожертват живота си, като мен.
Ти обожаваш детството си.
Да.
Всичко в него, освен това- мизерията, износването на дрехите.
Главен треньор на Сталионите.
Това е мечтаната ти работа, нали, скъпи?
Искам я, Кейт.
Да поговорим с децата.
Как мислиш ще го приемат?
Ще се местим!
Добре, всички, знаете процедурата.
На "три," искам да видя широки усмивки.
Джейк, необходимо ли е да си в черно?
Черна работа, мамо. Исус е бил погребан на Коледа.
- Починал е на Великден, Барби. - Както и да е.
Бил е възкресен на Великден, глупако.
- Тихо. - Не ме пипай!
- Хей, хей, хей! За какво се карате?
Кога точно смятахте, да ни кажете, че ще се местим?
- Аз няма да се местя! - Да, защото аз няма да се местя, ясно?
- Няма да се местя. - Чарли, Евънстън е само на четири часа от тук.
- Бет може да идва на гости. - Не става въпрос само за Бет, мамо.
Целия ми живот е в Мидланд.
- Ало? - Здравей, мамо.
- Здравей, Нора. На високоговорителя си. - Здравейте всички.
Ханк също ви поздравява. Значи мислите да идвате насам, а?
Да. Имаш ли място в новия си апартамент за семейството?
Само за двама, татко. Как върви книгата, мамо?
Всъщност, току що я изпратих на приятел в издателството, та ще видим.
- Може ли да не сменяме темата? - Майката на Бийн е погребана тук.
Няма да ги разделям. Те са семейство.
Можем да построим нов паметник за Порк, в новия ни дом.
- Да, все едно можем да си го позволим. - Всъщност, можем.
Ще получавам достатъчно пари, за да имаме това, вече няма да си износвате дрехите...
да купим скейтборд на Джак, и тази нова кола, за която спестяваме.
- Но аз имам приятели тук! - Миличък, ще потдржате връзка. И ще намериш нови.
Тишина!
Сега, вижте, знам, че сте уплашени.
Преместването е нещо голямо. Много ни е удобно тук. Това ми е ясно.
И точно затова, отхвърлих много други оферти през годините.
Но тази работа я искам още откакто напуснахме Чикаго.
И, всъщност, за мен това е повече от работа.
Ъ-ъ, това е моя отбор...
и моите цветове, и той е, ъ-ъ...
Сталионите.
И най-после изтеглиха моя номер.
И искам да поемете този риск с мен, защото ако го направите...
ви обещавам, че ще бъдем...
по-щастливо и по-задружно семейство.
- Обещаваш ли? - Обещавам.
- Ще се чувствам по-добре, ако го гласуваме. - Да, определено.
Трябва да гласуваме.
Това е единствения начин, да е честно. Само така можем да го направим.
Добре, можем да гласуваме.
Но накрая, майка ви и аз ще направим това, което е най-доброто за семейството.
- Тогава, какъв е смисъла да гласуваме? - Отказвам се.
- Да се махаме. Не си заслужава. - Хайде, хора.
Ало? Още съм на телефона.
Добре, осем "не"-та...
три "да"-та и три "може би"-та.
Не е точно мандат.
Дай ми химикалка. Ще променя някои от тези.
Ето така.
- Какво? - "Какво"?
Да разгледаме, а?
Ето така.
"Много съм доволна, че открих някой, чиито мечти са големи, колкото моите.
Обичам те. Кейт "
Винаги съм обичала начина, по който започваш нещата, Том.
Газ до дупка, пълен напред, всичко или нищо.
Значи ще го направим.
Ще го направим.
Да. И докато дойде време за местене, децата вече ще са свикнали с идеята за това.
Кажи сбогом на майка си, Бийнс.
Гънър, в колата!
Хайде!
Аз съм ти. Гънър, в колата!
Аз съм Гънър. Гънър, в колата!
Здравей Чарли. Ще ми направиш ли услуга да покажеш пътя на камионите?
Благодаря ти, че съсипа живота ми.
Не искам да се местя!
- Знаете ли какво? Всички идват с нас.
Взимаме всичките ви играчки. Ясно.
Ами, който е казал, че изразяването на емоции е хубаво нещо, е бил луд.
Хей, това е нашата улица.
Сигурен ли си, че сме си на мястото тук, тате?
Ще намерите нови приятели за нула време, деца.
Ето ни. Присгнахме. Слизайте.
Искам всички да излязат от колата.
Хей, намали малко, Гънър!
- Чакай! - Хей, Кайл, гледай какво място!
Яко!
Ето я..класика от 1920-та.
Какво, да не би Мънстърите да се предложили добра цена?
Добре, всички ще имат самостоятелна стая, с изключение на близнаците, които ще делят.
- Сега, отивайте да се убивате, за най-хубавата стая! - Това е супер.
Хей, Чарли.
Ще ти трябва колата, за да виждаш Бет. Старата е вече твоя.
Опитваш се да ме подкупиш ли?
Става ли?
Малко.
Хайде.
Добре дошла у дома, Кейт.
- Ще бъде страхотно, Том. - Mмм.
Джесика, ела тук! Виж това!
- Тази стая е огромна! - Може ли да видя тази?
Уаа-у! Назад, Фед Екс.
Ако някой ще взима стаята срещу мен, ще бъде само Чарли.
- А ти Чарли ли си? Не. - Пич, заплювам си тази стая.
- Никой друг да не я взима, ясно? - Погледни гледката от тук!
- Великолепна е! - Може ли да спя с теб?
О, Боже. Те ядат бързи закуски.
Ехо?
Има хора!
- Здравейте. - Здравейте. Аз съм Тина Шенк.
Това е съпруга ми Бил и сина ни Дилан.
- Как сте? - Ние, ъ-ъ, живеем срещу вас.
- Благодаря. Прекрасно. Ад съм Кейт. Това е Том. - Здравейте.
- Ние сме семейство Бейкър. - Oх!
- Гънър! Гънър! - Много съжалявам.
- Извинете. - Да не би да криете някой чийзбургер?
Аз, ъ-ъ, не ям месо.
- Джейк? - Пич! Две думи: обноски.
- Кво става? Ще ми помогнеш ли с разопаковането? - Дадено.
- Сложи си пуловера, мили. - Той е вътре, скъпа.
Не започвай, става ли?
Та, ъ-ъ, Джейк единственото ви дете ли е?
Не, имаме 12.
Не можах да я накарам да стои настрана от мен.
- Горе главите! - Oх!
- По-малък замах, Майк. - Ясно.
- Хайде! - Играят хокей в къщата?
Ами, ако играта стане с повече играчи, от трима на трима се изнасят навън.
А, Дилан не си пада особено по силовите игри.
Ще ти се прииска да спреш вече, пич.
О, Боже!
- Дръж се, приятелче! - Малко помощ!
- Ще го хвана! Ще го хвана! - Спасете детето ми!
Не се притеснявай Дилан. Редовно се люлея на полиелея.
- Яко! - Добре.
Аах! Хванах го! Хва.. Ох, хванах го!
О, Боже!
Та, Дилан, знаеш ли някой добър ресторант?
Държа те, Дилан! Не се притеснявай, скъпи!
- Уоа! - Можеш да се пуснеш, Дилан. Мисля, че ще те хване.
- Завърти го насам, за да можем.. - О, Боже мой!
- О, сладурче, добре ли си? - Добре съм, мамо.
- О, мили. - Знаете ли, за цялата минута и половина, в която живеем тук...
наистина не харесвах този полиелей.
Ето така.
Добре. Ние, ъ-ъ... По-добре да си вървим. Време е за уроците ти по шах.
Аз не ходя на уроци по шах, мамо.
Ами, тогава, трябва да се упражняваш за уроците си по шах.
Мини, когато пожелаеш, пич.
Ъ-ъ, ние, ъ-ъ, ще се обадим, да уговорим срещата.
Няма нужда. Отбийте се по всяко време.
О, не, ще се обадим.
- Всички сте поканени на рождения ми ден. - Охо, това ще бъде забавно.
Хей, Чарли, слез да ми помогнеш с това нещо, става ли?
Внимателно, миличък. Има стъкла навсякъде.
- Добре, мамо. - Добре, ами, аз ще ти помогна.
- Хей, Шейк, какво става? - Добре ли си?
Наистина?
Добре, ами, ще се видим там.
Хей! Познай какво? Фокс Спорт искат да ме интервюират!
- Добре, ще се справим с това. - Татко трябва да работи!
Дванадесет деца. Това е равносметката.
Това е безотговорно.
Защо и ние нямаме повече деца?
Защото искахме едно перфектно дете...
и това си имаме.
Супер.
Мила, ще закъснея довечера. Имам още една прес-конференция.
Хайде. Какво стана с онзи жребец...
който седеше срещу мен, на вечеря всяка вечер?
Получи работата на мечтите си, забрави ли?
- Чао, тате. - До скоро, приятелче.
Кажи на масажистката, че закъснявам с 15-тина минути.
- Ден 14 на извънземна планета. - Къде отиваш?
Да се запиша на футбол. И, не, не можеш да дойдеш.
Може ли това място да бъде по-скучно?
- Няма нищо за правене. - Мога да те гримирам.
Добре, тогава.
Здравейте. Аз съм Чарли Бейкър.
А, да, момчето на Том Бейкър.
Старото му приятелче Шейк му подхвърли кокала.
Нападение или защита?
Аз съм куотърбек.
Може и да си бил, в Краве-град, Илиноис.
Тук сме 4 А, приятелче. При големците.
Сложи го в защита. Корнърбек.
Между другото, когато дойдеш на тренировка не носи тази шапка.
Добре, ъ-ъ, да видим. Кой е следващия? Да?
Информираха ни, че обичате да пускате музика в съблекалните. Защо?
Ъ-ъ, ами, това отпуска играчите...
и, ъ-ъ, настрова за игра.
Освен, разбира се, ако не започна да пея аз. Тогава започва да им се гади.
Поне можем да го видим по телевизията.
Тренер, как се справяте с 12 членно семейство...
и футболен отбор?
Ами, имам страхотен тим тук...
и солидна подкрепа в къщи.
- Лягайте си, деца. - Добре, чухте тренера.
По леглата. Хайде.
В Мидланд бяхме семейство. А сега сме солидна подкрепа?
Семейството е подкрепа.
Ехо? Кой е?
- Някой от нещо, нещо. - Добре, шшът.
Ало? Да, здравей, Даян.
Това е. Оранжевото и розовото са за домакини.
Добре, фокусирай се върху синьото и сивото.
Синьото е сила, сивото-ум. Което и да избереш ще ги спечелиш.
- Какво става? - Познай какво?
Обади се Даян Филипс. Ще публикуват книгата ми.
Нали ти казах, че ще имаме всичко?
- Не си го казвал. - Сега ти го казвам, бебчо! Уху!
- О! Уоа! - Mмм!
Ooх!
О, Боже мой! Не можете ли поне да почакате да изляза от стаята?
Можеш ли да побързаш?
- Добре, обаче има едно условие. - Какво?
Помолиха ме да отида в Ню Йорк за няколко дни.
- Oх. - "Oх"?
Това беше хубаво "oх," като в "добре. "
Да, не е най-подходящия момент.
- Но ти ще отидеш в Ню Йорк. Мога да се справя. - Ще се оправиш.
Да.
Да, но откакто се преместихме, не си си бил много време в къщи.
А ще се наложи, знаеш, пазаруване на закуски...
обличане, къпане, за да са чисти...
- и слагане по леглата, разхождане на Гънър.. - Знам го. Правил съм го.
- Обмисляш ли го? - Не го обмислям.
Отиваш. Нора може да ми помага с домакинската работа.
Ню Йорк. Уау.
Да, уау.
Много е гадно. И вие ми липсвате...
но, трябва да си намеря работа.
Здравей, Лорейн.
Добре, ще опитам да дойда, скъпа.
Здравей, Кими. Да, знам, че напоследък не съм си била в къщи.
Пак се опитват да ме вържат!
- Просто им кажи, че не можеш да го направиш. - Ще почакате ли за малко?
Лесно ти е да го кажеш. Ти си едно дете.
Може да е забавно да ги наглеждаме заедно.
Не! Не!
Не. Знаеш, какво стана, при последното ни посещение.
- Те те посрещнаха в семейството. - Те ме запалиха!
Само панталоните ти.
Скъпа, аз съм актьор, нали? И, да, вярно, че бяха само панталоните.
Но ако следващия път е лицето ми?
То прави парите. Не съм кой знае колко добър актьор.
Така си намирам работа. Знам го.
Достатъчно съм смел, за да си го призная.
Моля?
- Не ме гледай така. Не ме гледай така! - Моля, моля, моля, моля?
Винаги го правиш. Добре, добре. Знаеш ли какво? Ще отидем.
Но ще ти кажа едно. Само нещо да се случи, и си тръгваме.
И никакви пожари. И ще спим заедно.
Кими, дай ми татко.
Казва, че ще ни помогне, ако могат да спят в една стая.
Не, няма начин.
Не, тя знае правилата. Иска да има собствена стая, докато е тук.
Не е ли сладко? Не.
Добре, виж, защо не дойдеш в неделя и ще го обмислим.
- Добе, чао. - Не ми казвай, че фръцльото ще дойде също.
Напълно е възможно, госпожичке.
И няма да палите панталона му отново.
- Да. - Класика.
Беше само панталона.
Има ли някой друг, освен мен, който мисли, че нашия по-щаслив живот...
е всъщност "по-гаден и отвратителен"?
Първо, татко ни принуждава да се преместим.
След това, мам решава, че иска да е кариеристка,и да обиколи земята.
А сега трябва да слушаме Ханк, модела/актьор?
- А той мрази деца. - Oу!
Нора е сляпа за неговата злоба. Нямаме избор, ще трябва да се намесим.
Имаме 48 часа. Да направим план.
Добре, сезона по Разбиване на ябълки е официялно открит!
Президента на САЩ, Сара Бейкър...
ще хвърли първата ябълка.
Хайде. Давайте. Да почваме. Да започваме.
Да започваме. О, да!
Това е ябълка! А сега е на пюре.
Това беше прекрасно!
Уоу!
Разбиване на ябълки. Това е играта, която пра-пра баба ни е измислила.
Готина.
Тайм аут. Нора пристигна.
- Нора! Нора! - Не! Не, не, не, не!
Деца, моля не пипайте Ле Барън. Току що я оправихме.
Хей, уоу, Том. Том, ще може ли, ъ-ъ...
да помолиш децата да не преминават периметъра около Ле Барън?
Хей, хей, уважавайте периметъра, деца. Хайде. Уважавайте...
Назад. Назад. Нора. Нора, добре дошла.
- Хайде. - Деца, това е луксозен автомобил.
- Не е, като трошката на татко ви. - Това е за теб. Поздравления.
- Хайде. - Искам да ми разкажеш подробно.
- Много е луксозна. - Сега, за децата.
По местата.
Дръж, Ханк!
Йо, Ханк!
Първа фаза, приключена.
Съжалявам за дрехите ти, Ханк. Ще изсъхнат за нула време.
"Съжалявам за дрехите ти, Ханк. Ще изсъхнат за нула време. "
Защо сте се втренчили така? Не ме гледайте.
Китайски клечки.
Отвори кофата с месото.
Oх!
Започнете накисването.
Та, ъ-ъ, как върви актьорската кариера, Ханк?
Ако вървеше по-добре от това, трябваше да имам двойник.
Да, видяхме те в рекламата с гаргарата...за водата за уста.
Знаете ли, забележителното нещо на кариерата ми е...
че започнах да играя, преди, ъ-ъ, месец...
и, ъ-ъ, вече съм по телевизията.
Това е голяма работа. Кариерата е нажежена до червено. Огън е.
Четох, че повечето актьори приключват в заведения за обществено хранене.
Това няма да се случи на Ханк, Ким.
Честно казано, ъ-ъ, мисля, че Нора е права.
В действителност...Става така, че вече почти не мога да се покажа на улицата.
Искам да кажа, с всичките тълпи за автографи и папараците...
Автографи и всичко? Искам да кажа, само една реклама...
и вече имаш папараци?
Да. Аз..Аз.. всъщност никога не съм ги виждал...
но, нали знаеш, те се крият в храстите и снимат.
Страното е, че вече дори когато искаме да си седим в къщи, като обикновените хора...
Ами, да, скъпа... И гледаме телевизия, нали?
И, бум, реклами, и, бам, ето ме.
То е, като да очакваш да се видиш в огледалото...
знаете, и не очакваш да видиш този красив дявол...
но не по.. но не така, по телевизията.
То е, като бам! Бам! Пускаш си програмата. Опитваш се...
нали, да се отърсиш, а то ти е все пред очите.
То е като че ли мога да избягам от себе си, но не мога за се скрия от себе си.
Какъв кошмар!
Да.
Нора, мила, искаш ли да ми помогнеш в кухнята?
Нора, спри! Да, аха.
Ще ми помогнеш ли в кухнята? Да донесем пая, да видиш снимка на баба, да кажеш молитвата?
- Хайде, деца. Ето така. Всички навън. - Сега се връщам.
Томи. Томи, Томи, Томи.
Гънър!
Запази го за по-късно.
- Хей! - Хей.
Ето така. Изглеждаш, като нов.
- Да. Не, колкото теб. - Да, както и да е.
- Колко мило. - Знаеш ли какво искаш?
Кейт, този.. този портокалов сок прясно изстискан ли е?
Нора и аз сме на един вид, органична диета...
и сме само на органични прясно изстискани...
и има вкус... на Тропикана.
Той е победител.
Гънър, не!
Пуснете кучето.
Добре, атака!
Да очакваме ли скоро още някое от тези?
Само... от любопитство.
Гънър!
- Гънър! - Гънър!
Това е Гънър.
Мила, той... наистина задълба.
Извинявай, мили. Гънър, спри! Седни долу!
- Той атакува! - Престани, Гънър.
- О, Боже. Ами, гладен е. - Престани, Гънър!
Гънър!
Махнете го! Махнете го!
Нора! Нора, ние не искаме ти да си тръгваш.
Вижте, нека си изясним нещо.
Въпреки, че вече живеете близо, аз имам собствен живот.
Той си е мой. Не наш..мой.
Нора! Би ли се качила вече в Ле Барън?
- Моля те! - Моята вярност вече е към Ханк...
и от сега нататък ще бъде така.
В хола, веднага!
Да вървим!
Кварталните кучета напълно съсипаха боята на Ле Барън.
Сигурна съм, че семейството е заплати пребоядисването.
Добре, защото аз със сигурност няма да плащам, заради семейството ти.
- Какво трябва да означава това? - Много добре знаеш какво.
Накиснали сте бельото му в месо.
Това е толкова лошо.
Смешно е, но е лошо.
Сега, кой е организатора...
в месо-накисвателния заговор срещу Ханк?
Вие ли бяхте организатора?
Крачка назад, ако обичате.
Ти имаш тъмна дарба, Сара Бейкър.
Но това ще струва на всички джобните им за един месец.
Искате ли да станат два?
Сега, след като майка ви заминава утре...
ще имам нужда всички да поемат отговорноста си.
Сега, качвайте се горе и си отивайте в стаите!
Да му потопят бельото в месо?
Искам да кажа, как въобще са го измислили?
Само ако можех да впрегна тази гениалност и да я насоча към нещо констуктивно.
Да, например за да намериш някой да ти помага, докато ме няма.
Ще се справя, дори без по-добрата част на отбора.
Знам, мили. Просто се притеснявам. Никога не съм оставяла децата...
- Мила, само три дни! - Знам.
Просто... Ще ми липсват.
Добре, има замразена вечеря. Погрижи се да стигнат навреме на училище.
Първи ден им е, и знаеш колко ще са нервни, нали?
И, деца, не се притеснявайте. Мама може да дойде от Ню Йорк за два часа, ако нещо стане.
В действителност, е само час заради времевата разлика.
Добре, прегърнх всички. Обичам ви всички. Още една прегръдка, и ви ще си я предадете.
Добре? Добре, благодаря ти, скъпи.
- Обичам те. - И аз те обичам.
- Добре. Добре. Всичко ли взех?
Добре.
- Чао, мамо. - Чао.
- Обичам ви. - Да, да.
Приятен полет.
Целия квартал ви изпраща, а?
Чао, мамо!
Малки вампирчета, плана проработи.
Няма я. Сега мога да ви отгледам така, както искам!
Хайде. Ще бъде забавно. Та мечтата ви се сбъдна.
Мама я няма. Само стария татко е тук.
Можете да се измъкнете дори с убийство. Можете да правите, каквото искате.
Рождения ден на Дилан наближава.
Ще можете да се омажете целите в сладолед и шоколад и да правите щуротии.
Деца, ще справите чудесно днес, обещавам ви.
Какво е това?
Mуу!
Предполагам, че ти си най-смешния в стадото.
Голяма разходка?
- Здравей! - Хей!
- Виж се, Даян. - Погледни се ти. Не си родила 12 деца.
- Напротив, родих ги. - А аз дори не мога да се оправя с приятел.
- А кой може? Погледни тази стая! - О, страхотна е.
- Не е ли чудесна? - Виж, имам големи планове за книгата.
- Наистина ли? Толкова съм... - Та-да!
О, хайде! Хайде, погледни я!
- Не е ли върха? - Фантастична е. Обожавам я. Виж това.
Компанията иска да бъде в магазините до Коледа.
- Коледа? - Да. Затова, утре...
хората от маркетинга ще ти разяснят турнето на книгата.
- Турне? - Да. Има шоута...
раздаване на автографи, лични изяви.
И ще отнеме само две седмици.
Две седмици? О, не. Не мога да съм далеч от децата за толкова време.
Ами, ако няма турне, няма да има и книга.
- Две седмици? - Кейт...
задължението за отглеждането им е било твое за, колко, 22 години?
Не може ли Том да ги гледа за известно време?
Накрая ще останат бездомници.
Джил...Джил, Декър и Рико играят много отпуснато в ъглите.
Трябва да ги включим.
Сара, миялната! Ще...Ще намина утре, след като оставя децата на училище...
и ще отработим няколко защитни ситуации.
Добре. Не, трябва да вървя. Трябва да вървя.
Татко, Найджъл удари Ким със стреличка, предполагам ще бъде наказан.
Ъ-ъ, Джейк, подай ми лепенките, може ли? Така, така.
Ходи да разбъркваш. Ти обичаш да разбъркваш. Така, нека го погледна.
Нека го погледна, да видя дали е добре.
- О, не, само се шегувам. Всъщност не е - Ъ-ъ, тате?
- Да? - Патицата се подпали.
О, не, не. Татко точно така я обича! Обича я гореща, вкусна и малко лютичка!
Да. Ето така. Ето така. Оправихме я. Добре.
- Хей, татко. - О, добре. Ще ми подадеш ли лепенките?
- Не е необходимо да ме поздравяваш. - Нито едно от съседчетата ни няма задължения.
Ами, ние не сме, като останалите семейства в квартала.
Правилно. Тогава, защо живеем тук?
Миялната, веднага!
Джесика, би ли взеле тези чинии и да ги сложиш на масата?
О, Боже. Какво по... Предпазителя?