Да ги върнем?
С какво ще ги върнеш? С магически зърна ли?
Защо казваш това? - Магическите зърна не вършат работа.
И не съживяват хората. Не стана тогава, няма да стане и сега.
Отивай при конете!
Джейкъб, чакай при конете!
Извинявай. - Мисля, че той е прав, Уил.
Опитваше се да помогне. - Не можем да се бием с гората.
Просто те е страх. - Просто ме е страх ли?
Ужасен съм! И ти трябва също да си ужасена.
Не разбираш ли идеята да се върнем там?
Няма логика. Като в главата на Джейк.
Мразя го.
Направо ме побърква.
Той трябва да е слаб, нали?
Винаги е бил слаб.
Работата е там, че не мога да го... - Предпазиш.
Баща ми не успя да предпази семейството си.
Джейк, върни се. Джейк!
Глупак!
Сега виждаш. Аз направих тази броня.
Но не е магическа, а просто лъскава.
Тази хубава госпожица
няма да дойде с теб.
Ще остане тук с мен. - Няма нищо, върви.
Върви.
Трябва да се направи хубаво напрежение. Сложете повече тежест.
Сложете тежестите тук.
Всичко ли е обезопасено? - Да.
Ако намерим тези момиченца,
ще ни освободят.
Тези идиоти си мислят, че са погълнати от гората.
А ти какво точно мислиш?
Добре, заемете позиции! - Джейк!
Джейк! - Готови?
3, 2, 1...
Не!
Джейк!
Джейкъб?
Така става всеки път.
Трябва ни повече сила. Изравняването е много важно.
Престани, Джейкъб. Можеш да се убиеш.
Напротив, това е страхотно.
Ти можеш да имаш всичко, за разлика от мен.
Какво точно искаш, Уил?
Анджелика ли искаш?
Вземи я, твоя е. Или парите? Вземи и тях.
Ти само взимаш и взимаш...
Как можеш...
Нещо мърда. Виждаш ли го?
Не питай.
Цял живот изучавам тези приказки!
Накрая откривам, че са истина!
Не са глупости!
Истина е.
Не разбираш ли?
Трябва да го направя.
Господи...
Добре, Джейк.
Какво искаш да направя?
Честно казано, ти си ми брат.
Искам да повярваш в мен.
Искам да ми помогнеш.
Добре, да ме изстреляте в ада!
Чакай, мисля, че е прекалено сложно.
Какво? - Катапултът няма да проработи.
Прав си. - Какви инструменти имаме?
Какво ще кажете за въжето?
С куката, за да се прихване за прозореца.
Да. - Нямаме такова въже.
Ще се видим в селището.
Как така? - Знаем пътя.
Взех го.
Страхотно. Това е самоубийство.
Вероятно.
Саша, донеси вода.
Великия Кавалди...
Децата са в опасност, а той се крие.
Разбира се, че не.
Бедната птичка...
Какво е това?
Кавалди?
Саша?
Ела насам, Саша!
Тук съм.
Кавалди, пази го вътре.
Добре сме.
Не вярвам на това, което виждам.
Аз също.
Имам добър вкус!
Саша!
Така...
Добре се справяме, Уил!
Уил? Стегни се.
Почти стигнах, давай още малко.
Живот без Джейк...
Делят ме още няколко секунди... - Добре, Уил, продължавай.
Докъде бях стигнал? А, да се успокоя.
Каква мъка...
1 , 2, 3, 4...
5, 6, 7, 8, 9, 10...
11 , 12.
Уил, странно...
има 12 дървени подпори.
Подредени са в кръг.
Като часовник.
Влизам, Уил.
Той влиза...
Това е... какво е това?
Това е корона.
Джейк? - Това са магии...
Това е голямата Луна.
12 подпори...
и 7 зали.
Явно правя нещо грешно.
Изглежда това го обичаш, бабо Жабо.
Просто се опитвам да бъда нежен.
Покажи ми пътя към къщата на Анджелика.
Реши го.
Саша?
За теб, царице моя.
Спи добре...
Спи...
Уил?
Джейкъб?
Погледни ме.
Погледни ме, Джейкъб.
Аз съм още най-красивата.
Кажи ми, че аз съм най-красивата.
Сега ще сбъдна мечтите ти.
Хайде, Саша.
Какво желаеш, Джейкъб?
Помисли...
Анджелика.
Ти я обичаш,
а не той.
Той не я обича.
Не като теб.
Джейк!
Погледни ме, Джейкъб! - Не, не...
Тъкмо навреме.
Тя е още жива в кулата. - От 500 години?
Личеше си, че е на толкова. - Вземи брадвата!
Какво? Точно така. Обаче й извъртях номер.
Видях магиите за вечен живот.
Тя е направила такава и само чака някой
да дойде да я спаси.
Това Саша ли е? Оттук.
Оттук е пътя. Баба Жаба ми каза.
Какво? - Вярвай на жабата!
Хайде.
Брадвата... Омагьосана е.
Спрете ги! - Джейкъб!
Бягай направо!
Саша?
Не диша. - Как може да не диша?
Не диша.
Няма и пулс. - Прокълната!
Такава е тя!
Едва ли дробовете й ще се раздвижат.
Магии... - Кървавата Луна идва...
тази нощ.
Това са подпорите.
Подпорите... Чуйте ме.
Знаем защо гората ви е омагьосана.
Под властта на зла кралица е.
Откраднала е момичетата ви заради младостта и красотата им.
Трябват й 12. Саша е трябвало да бъде 12-тата.
Нужно й е още 1 момиче, за да проработи магията й.
Добре, скрийте децата си!
Хора на Марбаден!
Граждани на Франция!
Пред вас е великия генерал
Фаварал Латомб!
Поклонете се като негов народ.
Къде е Кавалди?
Генерале!
Ето ме - Кавалди.
Какво си облякъл.
Броня, точно по мярка.
Генерале, всичко е наред. Всичко е в ръцете
на вашите...
Ако всичко е наред, защо двамата приятели на тези мъже
бяха арестувани при Малфсбург?
И защо започнаха да разказват истории за необикновени неща
в марбаденската гора? Разнасяха ужасии
и слухове сред войниците ми.
Тези мъже са крадци, лъжци.
Всеки демон, който са убили, те са го създали.
Не е вярно! - Лъжат!
Те си признаха.
Остави брадвата!
На земята!
Виждате ли?
Какви хора смятате за герои...
Нови граждани на Франция,
вашите страхове ще бъдат унищожени.
Изгорете гората.
И заедно с нея - братята Грим.
Гадна работа. И твоите произведения
няма да бъдат запомнени.
Изгорете ги.
Съжалявам.
Джейк?
Огън.
Гори!
Уил?
Анджелика!
Къде намери това?
Книгата!
Забавно е, а, Кавалди?
Да победиш след голям страх.
Със собствените си войници около теб.
Наслаждавай се на това просто,
но обилно меню.
Перфектно.
Романтично, а?
Чакай!
Татко?
Къде беше?
Толкова е студено.
Бъди мой.
Сега си мой завинаги.
Обичам те.
Не! - Анджелика.
Това е баща ми! - Той се опитва да те убие!
Анджелика?
Анджелика!
Братко, Анджелика е 12-тата.
Какво става?
Каква магия!
Какви номера!
Къде тръгнахте? Връщайте се.
Страхливци такива.
Заповядвам ви!
Върнете се!
Генерале.
Грим... Това е чудо!
Как е възможно това?
Спи спокойно, принцесо.
Започна.
Започна се.
Кръвта от моята царица.
Моля те, Уил, натискай! - Натискам.
Извади магическата брадва.
Дай ми я. Отстъпи!
Действах с брадвата както и ти. - Нека се концентрираме в кулата!
Намерихме момичетата. В сандъците са.
Вътре са.
Времето за приказка свърши.
Екзекутирайте ги. - Не, ето кой искате!
Там горе е! - Казах да ги убиете.
Генерале...
Трябва да толерираме...
Разбрано.
Той никога не се е съгласявал с мен.
Заслужи си го.
Все някой трябваше да го направи.
Това някой от номерата ли ви е?
Давай!
След тях, войнико.
Само аз служа на моя генерал.
Умри.
Здрасти. - Ти уби моите приятели.
Иска ми се да имаше повече.
Стой. Къде е брат ти?
Къде е Джейкъб?
Моли се.
Не!
Искам да се молиш.
Господи, не.
Моля ви, генерале, не ме убивайте.
Беше добра служба.
Последния случай трябваше да е хубав.
Значи ще се слеем, любов моя.
Моята царица.
Спри!
Довърши магията, любов моя.
Недей с брадва или нож!
Тя те контролира.
Можеш да я спреш. - Не мога.
Това е твоят свят, Джейк. Тук си само ти.
Довърши историята. - Не знам как.
Красива ли съм?
Коя е най-красивата от всички сега?
Ти знаеш историята.
Не мога. - От теб зависи.
Уил?
Извинявай.
Ела тук.
Така...
Такава братска любов.
Но никакво приятелство.
Не я поглеждай в очите.
Той умира, Джейкъб.
Заради теб.
Можеш ли да го спасиш?
Имаш ли магическите си зърна?
Защото аз ги имам.
Каква красива приказка за приспиване
ще бъде това. Знаеш ли я, Джейкъб?
Истината е много по-ужасна.
Уил? - Искаш ли да живееш?
Не, царице моя.
О, не.
Харесваш ми.
Довърши магията.
Мой малък нов принце...
Огледалце, огледалце...
което си на стената...
Кажи го. - Ти си най-красивата.
Не! Не я целувай!
Виж какво направи!
Ти уби дъщеря ми! - Моята царица!
Спри го!
Недей!
Коя е най-красивата на света?
Моля те.
Кажи ми какво да правя.
Служи на моята царица.
Не. Кажи ми.
Зла царице...
погълни проклятието от сърцата на моите предци.
Ехо?
Чува ли ме някой?
Ехо?
Това съм аз, Кавалди. Джейкъб...
Къде е Уил?
Господи, Уил.
Хайде, Уил.
Чакай... знам тази история.
От детството ми е.
Още има време.
Виж! Хайде!
Магията може да бъде разрушена.
Само със силата на истинската любов.
Увери се със сърцето си.
Истинска любов.
Целуни я.
Давай.
Хайде ставай, Уил, всичко свърши.
Уил, магията е разрушена.
Уил? Успяхме.
Уил?
Може би друга целувка...
Не ти.
Може би ти трябва да опиташ, Анджелика.
Уил! - Това не се описва точно.
Хора от Марбаден, няма от какво да се страхувате.
Защото аз и братята разрушихме
старото и тъмно зло.
Вие сте свободни!
Искам да запазя това, спаси ми живота.
Разбира се.
Трябва да внимавате с това.
Да не вземе да нарани някого.
Съжалявам, че не ти вярвах. - И аз не съм ти вярвал.
Поздравления, братя.
По всяко време, когато пожелаете, тук е ваш дом.
Какво става с теб и момичетата? - Виждаш ли това?
Слънцето? - Денят още не е приключил.
Правилно.
Би ли я нарекъл изненадваща? - Бих казал че сме към края.
Наистина? - Абсолютно.
Мислех си за кариера на писател.
Ще използвам научените неща.
Но още не съм решил. - Да се върнем в реалния свят.
Ще се окажем врагове на държавата,
но първо ни трябва едно зърно.
Хубаво го измисли.
Да танцуваме, братко.
...и заживели щастливо завинаги...
...е, може би не.