Имало едно време:... 1796.
Мамо, студено ми е.
Сложи още една дъска в огъня.
Няма повече, майко.
Не се притеснявай, Джейк ще се върне скоро.
Ще имаме пари за доктор.
Продаде ли кравата? - Няма да повярвате!
Колко взе? - Срещнах странник по пътя.
Боб? - Магически е.
О, Джейкъб... - Боб!?
Каза, че ще оправят сестра ни и че ще заживеем щастливо.
И ти му повярва?
Ти си идиот, Джейк! Тя ще умре заради теб.
Престанете, помислете за сестра си!
БРАТЯ ГРИМ
15 години по-късно
Франция е окупирала Германия.
Град Карлщад
Стойте! Откъде идвате?
Карлсруе. Близо до Франкфурт.
Търсим храна и подслон.
Влизайте. - Благодарим.
Господ да ви благослови.
За половин франк ще се грижа конете. - Познаваш ли кмета на града?
Служа на него, сър.
Тогава му дай това.
Братя Грим.
Всяка секунда е от значение. - Вещицата се вика в нощта
на смъртта при пълнолуние. Тя излиза от най-тъмното,
най-студеното кътче.
Писъкът й ще смрази кръвта във вените ви.
Правилно сте ни извикали.
Колко са я виждали? - Всички при мелницата...
Било преди 1000 години. Жената на мелничаря била изгорена на клада.
Изхвърлили костите й в реката.
Трябвало е останките й да бъдат затворени в огледална кутия.
Накрая всички останали доволни.
Това ми напомня за Колостад. - Това не е легенда.
Значи ни вярвате? - Вярвам на това, което ми кажете.
Дайте му лекарството! Все едно света свършва...
Какво можете да направите за нас?
Трудно е. - Душата на вещицата витае вечно.
За да бъде унищожена, е нужен много специален похват.
Също така скъп. - Нужно е невинни детски
сълзи да бъдат прокарани директно през сърцето й.
Това е теория. Това не е обикновена вещица.
Никой друг не знае какво да се направи.
Господ да ни е на помощ.
Трябва да сте много точни.
Взехте правилно решение. - Дано сте прав.
Каквото и да става, стойте зад този щит. Изкован от специален
метал, така че винаги да ви предпази.
Хем е лек, хем е гъвкав.
Нямаме много провизии. - Трябва да ни е засякла, бяхме...
Пригответе се за нея.
Готови! 3, 2, 1 !
Затваря ни отвсякъде!
Стреляй, Джейк!
Подай ми колана!
Братя Грим не те чуват!
Внимавай, Джейк, не я гледай в очите!
Стреляй! - Става нещо!
Уцели я в сърцето. - Не иска да се опъне.
Не я поглеждай в очите. - Какво?
Сигурно е по-силна от мен.
Давай, Джейк!
Ужасяващо чудовище такова!
Стойте настрана! Тя се опитва да избяга.
Всяка душа приема подобна форма.
Когато се случи, опитват се да се скрият.
Запечатай тези в огледална кутия.
Метни ги в най-близката река
и вещицата няма да се върне никога повече.
Ти си смел мъж.
Господ да ви благослови, братя.
Но имахме уговорка.
Да, разбира се.
Благодаря.
Мъртва е, нали?
Разбира се. - Тя е мъртва!
Трябва да кажа на целия град.
Мъртва е!
Това беше пълен кошмар.
Недей. - Едно време имах момиче.
Сега си известен и всички момичета знаят името ти.
Свали ме!
Извинявай, бях заспал. - Какво правите, за Бога?
Щяхте да ни убиете. - Правим каквото трябва.
Надишах се на дим!
Само този път искам да коментирам представлението си.
Бънст...
Внимавай за...
Това, Бънст. - Ние летим, горим и ги плашим.
Колко получаваме за това?
10%, както дава Господ. - Точно... 10%.
С другите 90% вие ще обикаляте в града и ще се усмихвате.
Не говори така. Недей да се бунтуваш.
Двама сме.
И на двамата давате по толкова.
Искаме 20%. - 20? - На всеки по 20.
Добре.
Ето планът: почиваме няколко дни и ще се срещнем в Хамбург.
Джейк знае легенда за един пясъчен трол.
Пясъчен трол! Да! - Защо винаги той играе чудовищата?
Защото ти имаш талант.
А какво имам аз?
Ти, красиви приятелю, имаш сърце.
Говориш пълни глупости.
Истината е, че ще направите съвсем малки усилия
и после умирате. Всички заедно се трудим.
Вашата част, професоре. Дали не я желаете в магически зърна?
Не бъди груб.
Междувременно... в гората на Марбаден
Кой е там?
Чуваш ли ме?
Къде си?
Всички бяхме уплашени до смърт
и ти беше много смел.
Ти си човекът.
Вземи това.
Е, ще танцуваме ли?
Нищо не може да ни раздели.
Нито покварени принцове,
нито убийствени царици.
Нито дори смъртта!
Защото сме обзети от истинска любов.
Тя не се разрушава, нали Уил? - Абсолютно!
Служихме добре. Дойде нашето време!
Трябваше да познаем името й. Наистина беше много трудно.
Но ние успяхме. Успяхме! Ще ви кажа какво.
Този бизнес е наистина доходоносен.
Определено се правят доста пари от вещици.
Джейк! Радва се, че е у дома!
Дойдох си у дома!
Господа, моля ви.
Целунете жаба и тя ще се превърне в принц.
Престани, Джейк! Стига.
Здравейте.
Хубаво винце.
Може би "Шато Де Ба"?
Елате. От 1792.
Много добра реколта.
Да живее революцията!
В моята къща вие сте приятели.
По-добре да ви почерпя нещо.
Като ловец в гората си.
Добър майтап.
Музиката може да се нарече едва френска.
Ще продължим ли философския си разговор?
Какво ще кажеш, Джейк? Малко бърборене?
Предпочитам нещо друго.
Момичета, принцесите винаги са го вълнували.
Елате, защото магията предстои.
Ще играем любимата ми игра.
Казва се "Кой е най-безстрашен?".
Бийнс, Джейк.
Бийнс! Ти си идиот!
Чакайте ме, дами, идвам.
Тези магически зърна...
Великани...
Добър вечер.
Ела тук.
Какво става? - Как говорите тоя език?
Всеки е като осъден на смърт.
Конете ви избягаха.
Давайте.
Нещо са ни вързали.
Чао.
Ще се върна за вас.
Добър опит.
С невероятно удоволствие,
аз, Маркурио Кавалди ви представям
известния и легендарен
генерал, военния командир
на кралството,
известен като... - Стига.
Какво точно правя тук?
Ако има някой, който да ми каже какво е това, кажете ми.
Това е баварска кървавица.
С подправки. Заколих прасето сама.
Ти да видиш... - Повярвайте ми,
ще имате честта да излежите присъдите си
за измама.
Моля?
Колко е минималното наказание?
Десет.
Това е абсолютно ненужно.
Моля ви!
В никоя друга страна не биха сторили това.
Това беше просто научен експеримент!
Какво?
Приятелите ви ни казаха всичко, освен едно нещо.
Къде са децата от Марбаден?
Какви деца? - 9 малки красавици.
Изчезнаха.
Дори не сме били в Марбаден. - Я да видим сега!
Не, чакайте!
Заклевам се, не сме го направили!
Разбира се, че не сте. От известно време ви наблюдаваме.
Гамъни, спри.
Не!
Той каза да спреш!
Както и да е. Някои хора работят за мен
и от двете страни. Едновременно
и за мен, и за други.
Това е като трън в задника ми. Ако го извадите,
ще ви освободя.
Значи...
ако ние работим за вас... - Да, Джейк.
Французите... - Да.
Не искам много от вас.
Намерете тези деца.
Хензел, трябва вече да се връщаме.
Ами ако намерим момиченцата?
Много се отдалечаваме.
Спокойно, на никой нищо не се е случвало в тази гора.
И дълбоко в гората била къщата
на вещицата Джинджърбрид.
Хензел!
Хей, върни се.
Хванах те!
Гретел!
Град Марбаден
Лейтенант, бъди нащрек.
Ще отидете и ще кажете,
че аз пристигам.
Добри хора от...
Пътуването беше дълго.
Хора от Марбаден!
Ехо? Има ли някой?
Има ли някой?
Братко... Защо не огледаш и не видиш дали
има френски войници? Не искаме да се натъкнем на французи.
Добро утро.
Здравейте.
Кои сте вие?
Грим. И двамата.
Ние сме братя Грим.
Май не са чували. - Стой настрана, Григор.
Аз ще се оправя с това.
Какво търсите? - Дошли сме да ви спасим от злото.
Прекалено е късно. Старото зло се възвърна.
Ти си се върнала.
От Карлсруе сме, близо до Франкфурт.
Търсим едни липсващи деца. - Глупаци.
Млъквай, дърта вещица такава.
Татко, те са известни!
Стой настрана.
Няма проблем, това са братя Грим. Хората говорят за тях.
Така е, синко! Известните братя Грим.
Вижте какъв младеж!
"Той" е дъщеря ми.
Ще стане хубава съпруга на някой късметлия!
Те убиват тролове и великани. - Точно така.
Джейк и аз... екипът ни.
Отборът Грим е на вашите услуги.
Опитахме се да намерим и спасим останалите.
Гретел се страхуваше, защото мислеше, че има вещица.
Тогава дойдоха птиците.
Беше капан. Гората го направи.
Да, взе и дъщеря ми.
Моята също. - И моята.
Видях го с очите си.
Остави само наметалото на момичето. - Имаше нещо като вълци.
Когато дъщеря ми бягала, той я хванал.
Разбирате ли?
Ще бъде трудно.
Ефектите трябва да са много.
Скъпо. - Знаем, че гората е омагьосана.
Но никога не се е обръщала срещу нас.
До сега! - До френската окупация!
Тишина!
Добри граждани...
няма от какво да се боите.
Братя Грим са с вас.
Спасението ви е сигурно.
Трябва ни водач. Някой, който познава гората.
Има един. - Кой?
От другата страна е! - Прокълнатия!
Братко...
Извинете...
Дошли сме, за да намерим изчезналите деца.
Дойдохме преди няколко часа.
Извинете.
Баща ви тук ли е?
Или съпруг?
Има ли мъж, който е...
прокълнат.
Госпожо, вероятно не осъзнавате кои сме ние.
Ние сме братя Грим. Ние убихме вещицата в Карлщад.
Дошли сме да намерим децата и да видим кулата на Джинджър.
Трябва ни водач. Някой, който познава гората.
Ще ви платим.
Срамувате се от хора, живеещи в големия град.
Вярваме, че селището ви е прокълнато.
Селището не ме интересува.
Опитвате се да избягате.
Знаете ли, че 10 момичета са изчезнали?
Две от тях бяха мои сестри.
Късметлийки са.
Мъртви са.
Кой е приятеля ви?
Кой съм аз? Аз съм Маркурио Кавалди.
Великият Кавалди - господарят на мъченията.
Остави я жива. Трябва ни дишаща.
Хора на Марбадан,
дъщерите ви ще бъдат върнати.
Ще възвърнете куража си
и удоволствието.
Към гората!
Прокълнатата гора!
Не знам дали споменах, но аз съм Уил,
а това е брат ми - Джейк.
Не знам дали споменах, но аз съм Уил, а това е брат ми...
Аз съм Анджелика. - Чудесно. Каквото и да търсим,
тъй като не знаем какво е то,
трябва да има скривалище. Трябва да има някаква база.
Например - тези пещери тук.
Това са просто стари свръзки.
Е, тогава ще минем от другаде.
Има и друг път.
Очевидно оттук ще вървим пеша.
Защо не минем оттук? - Защо ли?
Дори животните не биха минали оттам.
Без оръжия. - Оръжия?
Държим се на ниво.
Работим с други инструменти.
Различно е. Сигурно тази сложна техника ти изглежда странна.
Какво точно трябва да прави?
Така... Изглежда безопасно.
Пътуването е вълнуващо.
Също така е доста странно.
Накъдето и да погледнеш изглежда има някаква сила.
Искам да кажа, че това място е като свещено.
В момента не сме на наша територия.
Територия?
Уил, виж това!
Трябваше да ни предупредите.
По средата на гората.
Бяха я разрушили.
Кулата израсна отново.
Защо каза, че животните не идват тук?
Животните не пият от извора.
Мамка му!
Усещаш ли това? Като хляб...
Като миризма е.
Всичко е наред.
Не се страхуваш като останалите, нали?
Е...
Какво е станало тук?
Кристин беше дошла, за да разруши кулата.
Но бе убита.
Ужасна история.
Те гледат.
Година след като дойде чумата. - Джейк,
трябва да претърсим кулата.
Няма вход.
Никога не е имало.
Анджелика, погледни. Виждаш ли онзи прозорец?
Горе на високо.
Преди много векове
тя е живяла там.
Била ценена от цяла Европа.
Славела се с невероятната си красота.
Но била егоистична
и светът й бил нейно отражение.
Било сватбения ден на царицата,
когато дошла чумата.
Царят умрял първи.
Булката му построила кула.
Заключила се далеч от ужаса.
Докато гледала през прозореца
чумата се носела във въздуха.
Когато се разболяла за първи път
и чудната й плът започнала да се разлага,
казват, че може да се чуе писъка й сред океаните.
Моята принцеса не е булката, нали?
Това е просто стара история.
Татко е тук, за да те предпази.
Ще ви убия, гадни гарги!
Страхотии.
Страхувам се, че инструментите ми не засичат много.
Да се махаме докато не е станало тъмно.
Трябва да тръгваме. - Дженика...
Извини ме...
Дойдохме оттам.
Пътят не е натам. - Минахме точно през онези дървета.
Затова ще си тръгнем оттам.
Не вярвай на дърветата.
Здравей, бабо Жабо.
Покажи ни пътя. - Господи...
Покажи ни пътя и ще те целуна.
Добре...
Натам? Сигурна ли си, бабо?
Както си помислих.
Не ми ли вярваш? - Е...
Опитай сам.
Не дойдохме оттук. - Каква й е ролята?
Не мисля, че е нормална. Има й нещо...
Млъквай, Джейкъб! Само те е страх.
Идиот.
Нищо й няма, довери ми се.
Ето ни и нас. Благодаря, че ни водиш.
Знаеш пътя.
Идвам.
Какво правиш?
Полезна експедиция. Научихме много неща.
Наистина много неща.
Утре ще се прегрупираме. Ще имате време за хубавиците.
Утре оставате сами.
Моля? - Казах, че утре оставате сами.
Какво каза тя? - Че оставаме сами.
Накарахте ме да ви покажа гората.
Показах ви я.
Всичко е наред, ще се справя с това.
Пази ми коня, Уил.
Ей.
Може ли да вляза?
Рисунките ти са много добри.
И аз рисувам... не лошо.
Дженика... Там беше странно, нали?
При кулата.
Татко ни водеше там.
Къде е сега?
Почина.
Миналата зима. Нападнали са го вълци.
Вълци?
Ако няма да ни водиш, дай ни карта. - И карта няма да ви помогне.
Тя няма да ни помогне, а ти би ли ни помогнала?
Поне можем да четем. Хайде.
Мислите си, че знаете всичко.
Била съм в града. Баща ми спести, за да ми даде добро образование.
Парите не са свършили работа. - Точно така.
След като почина, сестрите ми останаха сами.
Те бяха взети първи.
Ето на това викат проклятие.
Да...
Кажи ми пак, известни братко Грим...
Как точно възнамеряваш да ни спасиш?
Мисля, че ще проуча сама.
Мисля, че спечелих поне веднъж.
Здравейте. - Какво гостоприемство.
Братя Грим ще са благодарни за вашата доброта.
Бон апетит!
Не е за вас, малки Пепеляшки.
Здравей.
Всичко е наред.
Хубаво конче си ти.
Имаш такива големи очи.
Имаш такива големи уши.
Имаш и толкова хубава уста.
Братко! - Кой?
Спокойно.
Можеш да познаеш коня. Тръгни след него.
Да тръгна след него? Кьорав ли си? - Махайте се от пътя!
Анджелика!
Джеси!
Това беше коня ми!
Какво става? - Да си хванем конете.
Какво? - Махни тая шапка.
Давай!
По-бързо, Уил!
Има някой отпред!
Сигурен ли си, че видя някой? - Съвсем сигурен съм.
Мърдат.
Тези дървета се движат.
Каква система! Много скъпа.
Хващайте си конете!
Не изпускайте братя Грим! Вървете, идиоти!
Теб търся.
Какво става?
Хайде, давайте!
Може да се види, че са на колела.
Ей там!
Какво е това? - Какво става?
Тези хора са по-добри от нас.
Чакайте!
Спри, Уил.
Бягай!
Очите му.
Косата ми.
Кучета.
Чуваш ли гласа ми?
Заповядвам ти да слезеш.
Колко пъти трябва да ти казвам?
Това беше много странно!
Бяха истински. - Като зърната ти.
Така ли мислиш? - Това са глупости.
Видя ли как се движеха клоните?
Дърветата се движеха с ужасна сила.
Стига, Джейк! - Миришеше на магия.
Проклятие. Семейството ми е прокълнато.
Баща ми...
Какво за баща ти? - Трябва да се върна.
Идвам с теб.
На земята, копелета!
Долу!
Кой уби хората ми?
Вие ще ми кажете, Грим. Или ще умреш!
Гората. - Лъжкиня!
И ако останеш, ще убие и теб.
Императорът ме удостои с честта да се срещна с вас и неговите съветници.
Поздравявам ви. Блестящите ви примери
осветяват сенките на тъмната гора,
както и...
Генерале, най-накрая!
Здравейте, генерале.
Генерале, войниците ви...
Край. Мъртви са.
Аз съм късметлия.
Имам само тези малки...
Имам само малки и сърбящи драскотини.
Ще започнем с омар.
Нещастник! Ти си идиот!
Обиди ме пред гостите ми.
Тези хора са от Париж!
Те се опитаха да ме заблудят
с приказки за движещи се дървета
и за летящи вълци, но аз използвах логическия си ум.
Мога да си спомня всичко кристално.
Не съм отговорен.
Те бяха. Те са виновни.
Грим!
Планът е бил много прост.
Искали са да използват момиченцата, за да изменят на вас,
после да погубят войниците ви в гората,
правейки им капан. - Капан?
Да. Това е капан.
Та ние бяхме победени от
някакви хора, които заплашват...
Братя... какво точно
се случи в гората? - Генерале,
мисля, че станахме свидетели на омагьосване.
Не казваме това. Няма такова нещо.
Вярно беше.
Убий ги, с теб ще се оправя по-късно.
Не убивай.
Мога да ги накарам да проговорят.
Музика!
Недей! Спри, чудовище такова! - Не!
Това ли можа да направиш с мен?
Тя е невинна. Пуснете я!
Генерале, ако продължавате да се държите така,
тази страна няма да бъде за дълго ваша.
Той се паникьосва. - Кавалди...
никога не се паникьосва.
Спрете! - Генерале!
Той е прав.
Скалъпихме ги. Така е.
Дърветата са измама.
Вътре имаше огромни мъже с оръжия.
Шедьовърът ми работи. Истината излиза наяве.
Трябваше да се направят сложни схеми,
за да имат сила. - Точно това искат да чуят!
Ако това продължава, повече германци ще говорят така.
Ще вземат да се организират. - Да.
Направете го за нацията ви! Позволете ни да го направим ние!
- Да! - Да се върнем обратно в гората!
Какво?
Ще го направим с наша екипировка. Генерале, повярвайте ми.
Нека се върнем за тях.
Кавалди, спри.
Спри.
Много добре.
Ще се завърнете в гората.
Опитате ли се да избягате, ще вдигна всяко дърво,
ще унищожа всяка сграда,
ще измъчвам всички невинни докато не ви намеря.
Ясно ли е?
Добре.
Внимавай с главата му.
Дръж това, защото ще ти е нужно.
Срещу кой точно се изправяме?
Мисли първо за костюма си.
Джейк.
Върви след нея.
Чакай малко. Помня остатъка от историята.
За какво говориш? Това е стар фолклор.
Джейк! - Царицата и нейната история...
Преди чумата царицата е измъчвала жителите на това селище,
за да й кажат магиите си.
Един знаел магия за вечен живот. Дай ми тази тъпа книга!
Тя е в кулата точно в този момент. - Джейк.
Джейк, трябва да разбереш нещо.
Не става въпрос за историята.
Става дума за теб и нея. Ти трябва да я спасиш.
Разбира се, защото тя е част от историята.
Тя е още там, нали? Царицата.
От векове седи в кулата и чака някого.
Чака този, който ще я отърве от магията.
Това е просто история, която да плаши децата.
Това не е истината и знам, че ми вярваш.
Игнорирай го. Иска му се животът му да е като книга.
И сега си мисли, че е влюбен. - Млъквай!
Анджелика, стегни си багажа и избягай от селището.
Не, Уил, ще намеря сестрите си. - На него не му пука за тях.
На него не му пука за нищо, освен пари.
Това не е приказка и те няма да се върнат!
Това не е твоят свят, Уил.
Анджелика, ти го знаеш, нали?
Историята ни се случва сега.
Тя е жива, истинска и диша.
Може да свърши с щастлив край.
Джейк.
Анджелика, ще намерим сестрите ти.
Ще ги върнем.
Да върнем сестрите ти...
Да ги върнем?