ЧЕНГЕТО ОТ БЕВЪРЛИ ХИЛС
Голям камион. Сигурно има куп пари.
Знам, малко по-тихо!
Какво има, приятели? Много се забавих вече.
- Дай ни една минута. - Не, вижте това!
Няма по-добри. Много са популярни сред децата.
Знаете ли какво е това? Бандерол. Няма по-чисти от тези.
Задръж ги, щом са такава далавера.
Не съм от Детройт. Не познавам никого, който да се справи с това.
Вие трябва да имате връзки. Правете каквото знаете!
- Не е лесно да се отървеш от това - Знам, но съм бизнесмен. Това правя.
Запали камиона! Да се махаме оттук.
- Заповядай. - Много си упорит. - Благодаря.
Ей, чакай малко. Тук са $2000, а не $5000.
- Дай да видя. - Разбрахме се за $5000..
Казах на хората си, че трябва да са $5000.
- И виж, прецакали са ни. - Не, тебе са прецакали.
Не можеш да разчиташ на никого. Да не се караме сега за това.
Вземи сега $2000, а следващия път ще ти се реванширам..
Я не ме будалкай! Това са глупости.
Трябват ми $5,000, не $2,000. Не ми причинявай това!
Хайде сега, не ти се разправяш с Джони Банана.
Знам. Ще си получа ли сега парите?
Ще ти го кажа бавно. Трябват ми $5,000. Чети ми устните!
$5,000 ми трябват. Нищо не мога да направя с тези.
Щом не щеш, пуши си ги сам.
Не пуша Lucky Strike. Пуша King Size Kent.
Мамка му. Приятно ми беше.
Какво правите тук?
Знаете ли какво стана? Няма да повярвате.
Камионът просто спря. Имате ли кабели да запалим?
- Не ви ли познавам? - Не, от Бъфало съм.
Покажете си документите!
Да се махаме оттук!
По дяволите!
Спри, нещастник!
Фоули, трябваше да се сетим, че си ти!
Аксел! Само така!
- Нямам време. - Тод те търси.
Наистина е ядосан. Казва, че това е най-голямото ти осиране досега. Аз обаче не вярвам.
- Не е вътре. - Виждам.
Ако ги беше хванал, може би нямаше да е толкова ядосан. Но се издъни.
$2,000 не бяха достатъчни. Щяха да се досетят, че съм ченге.
- Остави ме на мира. - Никъде не ходи.
- Задник. - Не казвам, че си постъпил грешно,
но ако ги беше хванал, щеше да е по-добре.
- Къде отиваш сега? - Махам се оттук.
- Голяма грешка. Искаш ли съвет? - Не.
Влез вътре, говори с него. След малко ще се върне.
Джеф, махни се от мен. Ще те застрелям.
- Знаеш ли какво бих направил аз? - Не те слушам, разбра ли?
- Само усложняваш нещата. - Виж това. Благодаря, момчета!
Аксел, имаш ли една цигара?
- Запиши си го това! - Всички знаят за камиона.
- Ще ме изслушаш ли? - Не те слушам.
Прекрасно. Страхотно...
Не слушам Джефри, но той продължава да плямпа.
- Мразя, като правиш така. - Тогава спри!
- Това шибания Фоули ли е там? - Ето го Тод, забавата почва.
Шефе, знам, какво ще кажеш, но...
Как си позволяваш да действаш под прикритие без да знам?
Ако искаш да си играеш на каубой, прави го в нечий друг участък.
- Ще чуете ли моята версия? - И каква е шибаната ти версия?
Да чуем първо вашата.
Знаеш ли колко ще струват на града твоите каскадьорски изпълнения?
Но не парите са проблема, а моите неподходящи действия в такава ситуация.
Дяволски си прав, умнико!
Кметът се обадил на шефа, той на заместника,
който ми сдъвка задника. Виж, нищо не ми е останало!
Откъде взе цигарите, все пак?
- От случая в Диърборн. - Закриха го миналата седмица.
- Камионът трябваше да е в хранилището. - Казах ти.
- Не е твоя работа. - Това не е моето шкафче.
Чуй ме, Аксел. Не прави така повече, разбра ли?
Ти си добро ченге, имаш потенциал,
но не знаеш, за какво става въпрос.
Омръзна ми да те измъквам. Още веднъж и си на улицата.
- Разбра ли? - Виж, шефе... - Разбра ли ме?
Разбрах. Шефе...
Заместникът въобще не ви е сдъвкал целия задник. Останал ви е малко.
Не се ебавай с мен, Аксел! Не сега. Прибирай се.
Ей, човече, как си? Какво става с теб?
- Още ли влизаш в чужди домове? - Какво очакваш с тази ключалка? Купи си истинска!
Имам си пистолет. Ще го използвам.
Нямам пари за ток, затвори го! Има хлебарки вътре.
Е как си? Виж се само!
- Кога излезе? - Преди шест месеца.
И идваш да ме видиш едва сега?
Излязох по-рано и отидох до Калифорния да си почина.
Трябва да ти покажа нещо. - Не съм те виждал от две години, какво става?
10,000 немски марки.
- Немски марки? - Аха.
- Какво е това? - Ценни книжа. Непроследими.
Открадна ли ги?
- Не. - Не искам да знам.
- Радвам се, че те виждам. - Липсваше ми, човече.
- Какво прави в Калифорния? - Работех.
- Къде? - Познай.
- Не знам. - Бевърли Хилс.
- И с какво се занимаваше? - Няма да повярваш.
Бях охранител.
Кой би те наел за охранител?
- Джени Съмърс. - Джени Съмърс?
- Не съм я виждал от години. Какво прави? - Много е добре.
Мениджър в картинна галерия. Галерия Холис Бентън, Бевърли Хилс.
- Световно известна. Чувал ли си я? - Да, оттам си купувам всички картини.
В ъгъла, с два спонда. - Залагам $50, че няма да влезе. - Глупости!
- $100. - Обзаложихме се.
- Какво ще правиш? - Умен си както винаги.
20, 40, 60, 80, взимай! Забавлявай се.
Приятно ми беше.
Извинете, госпожице. Още два пъти скоч със сода.
Имам идея. Имам страхотна идея.
Да откраднем някоя кола.
Сериозно ли?
Ченге съм. Не мога вече да крада коли.
Колко пъти си го правил, а?
Шибаният Кадилак!
Карахме по магистралата като луди...
Спомням си, че ти влезе в затвора заради това.
- Беше изправителен дом. - Това си е затвор, ако си на 15.
Не е затвор, човече. В сравнение със затвора си е като лагер.
Защо ме издаде като те хванаха?
Не знаеш ли?
- Не знаеш? - Не.
Защото те обичам, човече.
Само още едно.
Дръж се. Майк, ще отворя вратата. Стой прав. Така...
Отварям вратата... Добре...
Аксел!
- Майки, къде се губиш? - Как е, Зак?
Какво е това, Майки? Какво е? Прането ти?
Кълна се, щях да ги върна.
- Загуби ли се? - Не.
Дойдох да видя един приятел. Бяха у мен. Мислех, че...
- Какво правиш? - А какво трябва да направя, Майки?
Бяха цял кашон. Не мислех, че ще липсват на някого.
Реших да ги взема...
- Млъквай. - Съжалявам. Съжалявам.
Млъкни!
- Човече, моля те. - Просто млъкни, Майки!
Кълна се...
Кълна се, ако още веднъж се покажеш там...
- Някога. - Няма. Обещавам. Съжалявам.
Сгафих, съжалявам, съжалявам.
- Някога. - Съжалявам.
Аксел, отиди в болницата да ти видят цицината на главата.
- Добре съм. - Това не е молба, Аксел.
Шефе. Шефе... Може ли да поговорим за малко?
Чух, че Ранд е поел случая.
Тоя не познава часовника. - Не ме занасяй.
Не е ставал от бюрото 12 години.
Поне е бил там 12 години.
Това е убийство и го възложих на него. Върви в болницата.
- Може ли да поразпитам наоколо? - Не прави нищо!
Не си пъхай носа в този случай.
Става въпрос за мой приятел!
А, така ли?
Да видим сега. Първо - приятел престъпник. Второ - професионално убийство.
Трето - в апартамента на ченге.
Адски намирисва цялата работа.
- Как така професионално убийство? - Не съм паднал от небето.
Този, който е убил приятеля ти, не го е било грижа за теб.
Иначе в момента щеше да лежиш до него в оная хладилна камера.
Не прави нищо! Стой настрана.
Имам малко отпуск за взимане. Искам да си го взема сега.
Не си пъхай носа в този случай.
Просто имам нужда от почивка, това е всичко.
- Добре, след като свършиш в болницата, си в отпуск. - Благодаря.
Но само ако се намесиш в случая,
това ще ти бъде най-дългата ваканция.
- Ще наемете стая ли, господине? - Зависи. Скъп ли е хотелът?
Не и за Бевърли Хилс. Да ви взема ли багажа?
Да, на предната седалка е.
Съжалявам, господине, нямаме нищо свободно за тази вечер.
Следващия път се обадете поне една седмица предварително.
Благодаря.
- Здравейте. - Колко са нервни някои! - Мога ли да ви помогна?
Да. Имате ли резервация за Аксел Фоули? - Да видим.
Съжалявам, няма такова име тук.
Вижте Аксел Фоули на списание Ролинг Стоун. Това е.
Нито Ролинг Стоун, нито Аксел Фоули. Съжалявам.
Сигурно е станала някаква грешка Дайте ми друга стая. Много ми се спи.
Съжалявам, но нямаме свободни стаи.
Не мислите ли, че знам какво става тук? За какъв ме взимате?
Ако бях някакъв бял тежкар
и бяхте объркали резервацията, щях да съм първият, получил стая и в момента щях да си почивам.
Но не съм. Аз съм малък репортер от Ролинг Стоун,
дошъл за интервю с Майкъл Джексън,
което ще бъде публикувано във всяко голямо списание.
Мислех да го нарека "Майкъл Джексън, Стоейки На Върха На Света".
Сега ще го нарека "Майкъл Джексън Може Да Седне На Върха На Света,
Но Не В Бевърли Хилс Палм Хотел, Защото Там Не Пускат Негри."
Извинете, сър, изглежда, че в последния момент се е освободила стая.
Всъщност е апартамент, но ще ви го таксуваме като единична стая.
Мерси. Съжалявам. Сигурно е от полета.
- Разбирам. - Каква е цената? - $235 на вечер, сър.
Чудесно.
- Стаята ви е 1035. - Много ви благодаря.
- Да, сър. - Благодаря.
- Ако Майкъл се обади, кажете му в коя стая съм - Разбира се.
- Как сте днес? - Здравейте.
Аз съм добре. Името ми е Серж. Мога ли да ви помогна?
Да, търся г-ца Джени Съмърс.
Днес е много напрегнато. Как се казвате?
- Казвам се Аксел Фоули. - И за какво?
- Не разбрах. - Какво, за какво се отнася...
- О, за какво се отнася? Стар приятел съм й. - Дони.
Един момент.
Дони, кажи на мис Съмърс, че Ахмед Фърли е тук за...
- Не, Аксел Фоули. - Ахмел...Ахуел... - Аксел!
Фоули е тук да я види, стар приятел.
Закопчай се.
Като кучешки гърди са.
- Не е секси, животинско е. - Въобще не е секси.
Да ви предложа нещо за пиене? Вино, коктейл, еспресо?
- Не, благодаря. - Аз ще си направя. С лимон. Хубаво е . Трябва да го опитате.
Не, няма нужда.
- Видях, че гледате това. - Колко би струвало?
$130,000.
- Я се разкарай! - Не, не мога. Сериозно, това е много важно.
- Продали ли сте такова някога? - Вчера, на един колекционер.
- Я не ме будалкай! - Наистина. Дори аз го продадох.
- Аксел Фоули, какво правиш тук? - Как си? - Добре съм. Една секунда. Слизам.
Страхотно. Извини ме, Серж.
- Какво те води насам? - Как си?
Радвам се да те видя. Какво става с теб?
- Виж се! - Харесва ли ти? - Да, остаряваш.
Майната ти!
- Какво е това? - Мустаци.
- Мъхчета на праскова. - Не. Мъжки стил.
- Има ли къде да поговорим? - Да, там. Ела.
- Как си се изпълнила. - Да, напълняла съм. - Добре изглежда.
Седни.
- Става въпрос са Майки. - Пак ли е в беда?
Мъртъв е.
Какво?
Дойде в Детройт и някой го уби.
Не мога да повярвам.
Виж, не мога сега. След малко ще се кача.
Майки спомена, че си му помогнала да си намери работа.
Да...
Собственикът на тази галерия го нае, аз го помолих.
- Кой е той? - Казва се Виктор Мейтлънд.
Майки работеше в склада на галерията на Виктор.
- Не мога да говоря сега, трябва да се качвам горе. - Няма проблем.
Да ти се обадя по-късно, ще се видим и ще поговорим?
Разбира се.
Дръж се.
Добър ден. Доставка за Виктор Мейтлънд.
Ще се кача да му я дам.
По-добре да отида аз. Пратките се оставят тук.
- Да, но той непременно трябва да получи тези цветя. Аз ще се кача. - Не е позволено да се качвате.
Доставянето на цветя е моят живот. Аз ще ги занеса.
- Кой ви пусна? - Сам се пуснах.
Как сте? Имам няколко въпроса относно Майкъл Тандино.
Ще се чуем по-късно, скъпа.
И защо се интересувате от г-н Тандино?
Беше ми добър приятел. Дойде при мен в Детройт преди няколко дни.
Малко след като дойде, някой го уби.
Господи! Това е ужасно.
Много е гадно.
И, какво искате да знаете?
- Работел е за вас, нали? - Да, работеше.
Мили боже!
Много съжалявам да чуя това. Ще седнете ли? Да ви предложа нещо?
- Не, няма нужда. - Как по дяволите стана това?
Детройт е престъпен град, нали?
Да, така е.
Надявам се полицията да е открила нещо.
Какво точно правеше Майки за вас?
Извинете, не чух името ви.
Името ми е Фоули.
Извинете, г-н Фоули, ако съм малко груб,
но това е случай за властите в Детройт.
Така че, простете, но наистина имам работа.
- Искам да знам само... - Моля, покажете на г-н Фоули изхода.
- Разкарайте се от мен. - Ей, по-спокойно.
Махай се от мен! Стойте!
Оставете ме! Махайте се!
Мислите, че си играя ли? Някой ще пострада!
Какво по дяволите е това?
Видяхте ли? Мога да ги опиша всичките.
Моля поставете ръцете си на капака на колата!
- Какво ви става, момчета? - Чухте го, сър. Направете го.
Какво става, по дяволите? Чакайте малко!
Арестувате ме за това, че ме изхвърлиха през прозореца? Изхвърлиха ме, човече!
Има пистолет.
Господине, арестуван сте. Имате право да мълчите.
Всичко, което кажете може, и ще бъде използвано срещу вас в съда.
- Имате право на защита. - Знам си правата.
Това са глупости. Изхвърлиха ме през прозореца.
- Влизай в колата. - И в какво съм обвинен?
Притежание на оръжие и нарушаване да обществения ред. - Изхвърлиха ме през прозореца!
Какво е обвинението при изхвърляне от кола, нарушение на правилата за улично движение?
Това е най-чистата и хубава полицейска кола, в която съм бил.
По-хубава е от апартамента ми.
Ако видим някоя кино звезда, може ли да спрем за автограф?
Стига си говорил.
Добре, спирам.
Това е хубаво!
Време беше. Помислих, че сте ме забравили. Огладнях.
Никога не съм бил в арест с телефон. Може ли да остана, поръчах пица?
Някой ще я изяде.
Седнете там, моля!
Аз съм сержант Тагърт, това е партньорът ми детектив Розууд.
Винаги ли посрещате посетителите така?
Защо не казахте, че сте полицай, когато ви арестуваха?
Защото си гледах работата. Къде другаде арестуват човек за това,
че са го изхвърлили през прозорец? - Шестима свидетели твърдят, че сте буйствали там,
след което сте скочил през прозореца.
И вярвате ли на това? Вие полицаи ли сте или портиери?
Повече бихме повярвали на голям местен бизнесмен, отколкото на цапнат през устата идиот.
Цапнат през устата? Майната ти.
- Мери си думите! - Не ми казвай какво да правя!
- Не ме бутай. - Майната ти.
Тагърт!
- Да, сър. - Ела тук.
Сър...
извинявам се, че ви ударих.
Нямам извинение.
Забравете.
Аз съм лейтенант Богомил от Полицейско Управление Бевърли Хилс.
Ще предявите ли обвинение към сержант Тагърт?
Това някаква шега ли е?
Ще предявите ли обвинение към този полицай за нападение?
Там, откъдето идвам, ченгетата не се съдят взаимно.
Не, няма да го направя.
В Бевърли Хилс всичко е стриктно като по учебник.
- Защо не ни информирахте, че сте тук? - На почивка съм.
Тогава какво правехте в офиса на Виктор Мейтлънд?
Трябваше да отида до тоалетна. Търсех хубаво и чисто място.
- Винаги ли носите оръжие на почивка? - Не знам. Не съм бил досега.
Но в Детройт, ченгетата винаги трябва да го носят.
Ако искате да носите оръжие, върнете се там.
Нямам търпение.
Така ли? Току-що говорих с инспектор Тод от Детройт.
Говори ли ви нещо това име?
- Той ми е шеф. - Каза ми, че няма да ви очаква топло посрещане.
Казва, че сте изключителен млад детектив. Трудно ми е да го повярвам.
Вярно е.
Също каза, че за малко не ви е уволнил за неподчинение. Това го вярвам.
Какво правите тук?
Казах ви, на почивка съм. Отидох до тоалетната и шест души ме изхвърлиха през прозореца.
Инспектор Тод ми остави съобщение за вас. Искате ли да го чуете?
Не.
Каза, че ако сте тук, за да разследвате убийството на Тандино, да не се връщате.
Ако му кажем, че работите по случая,
ще ви уволни.
- За последен път, защо сте тук? - На почивка съм!
Почивка.
Розууд, закарай г-н Фоули в съда
и се споразумейте за гаранция.
Последвайте ме.
Трябва да ви призная, момчета, много сте любезни.
Добър удар имаш, Тагърт.
След вас.
Много сте сладки, знаете ли?
- Благодаря, че плати гаранцията, Джени. - Ако знаех за какво са те арестували, нямаше да дойда.
- Нямаш това предвид. - Не, хич.
Ако не беше Виктор, още щях да съм сервитьорка.
Когато Майки дойде при мен, носеше торба немски ценни книжа.
Мисля, че ги е откраднал от този, който го е убил.
Когато споменах за Майки, Мейтлънд ме изхвърли.
Изглеждаш като престъпник. Влизаш в офиса му, носейки оръжие.
Ако беше влязъл в моя офис така, аз също бих те изхвърлила.
Това ли е колата ти?
Не, в Бевърли Хилс си взимаме която ни скимне.
Помня как караше оня раздрънкан Шевролет.
Сега какво караш?
Същия раздрънкан Шевролет.
Мислиш, че ми е късно вече да уча изкуство?
Аксел, защо тормозиш Виктор?
Нали не мислиш, че има общо със смъртта на Майки?
Не, просто се мотаех наоколо. Не мисля, че има нещо общо.
Виктор е един от най-видните търговци на произведения на изкуството в страната от 10 години.
Впечатлен съм.
- Какво гледаш? - Ченгетата, следят ни.
Какво? Къде?
Отзад, отдясно. Бежовият Форд.
Виж къде се настаних!
Можеш ли да си го позволиш?
Таксуват ми го като единична стая.
- Можеш ли да си го позволиш? - Не мога. В банята има три
хавлии с инициали на хотела. Обичам го това място. Не мога да си тръгна.
- Ще си открадна някоя. Искаш ли и ти? - Не.
Искаш ли слипове? И тях ще си ги взема.
Извини ме за две секунди.
Ало, руум-сървиз? Аз съм Аксел Фоули от стая 1035.
Искам да поръчам нещо от вашето късно вечерно меню.
Но го занесете на бежовия Форд на Уилшир.
Занесете един сандвич със скариди.
Така, а дали пушената сьомга е с копър днес?
Пратете и от това долу. Както и нещо за десерт.
Добре. Благодаря.
Много си изискан.
Колко време ще останеш?
Докато не разбера кой уби Майки.
И мисля да проверя склада, в който е работил.
Наистина? И как смяташ да влезеш?
- Добър вечер, сър. - Какво е това?
Късна вечеря, с уважение от г-н Аксел Фоули.
- Фоули? Как е разбрал, че сме тук? - Защото те оставих ти да караш.
Трябват ми няколко банана. По колко са?
Платото с плодове е $12.50. Има праскови, сливи, портокали и банани.
Трябват ми само няколко банана.
Хайде, вземи тези.
Благодаря.
- Няма да ям това. Върнете го. - Веднага, сър. - Това наистина изглежда страхотно.
- Може ли още майонеза? - Разбира се, сър.
- Готова ли си? - Да.
Ето го Мерцедесът. Ще престанеш ли да ядеш?
Какво правиш по дяволите?
Това ли е мястото?
Да, но не съм сигурна, че трябва да идвам.
Не прави нищо. Но ако чуеш да се чупи стъкло, не се плаши!
Това съм просто аз, влизайки през него. Стой тук.
Добре де. Хайде, Аксел.
- Какво става, скъпа? - Порасни!
- Намери ли нещо? - Зърна от кафе.
Е, и?
Не знаеш ли за какво ги използват?
Да, някои хора го слагат в гореща вода и го пият.
Ще си го взема, ще му прибавя гореща вода и ще го изпия на сутринта.
Трябваше да дойдеш с мен снощи.
- Какво стана? - Спряхме в едно кафене.
- Кое? - Някакво на пътя.
Влезе някакъв, седна наблизо.
Очите му правеха така.
Помислих, че ме сваля нещо.
Помислих да те заведа и теб там довечера,
и да ти се пробва, преди да му откъсна главата.
Да тръгваме. Искам да се махна от тук.
- Само не ми стой отзад. - Хайде.
Хванах го.
- Какво става по дяволите? - Ще ти кажа по-късно.
Побързай.
- Дай ми ключовете. - Карал ли си Мерцедес?
Не, но колата си е кола. Карам моята всеки ден.
- Аз ще карам, виждала съм я твоята. - Страхотно.
Как не си забелязал, че някой ти пъха банан в ауспуха?
- Разсея ни. - И как ви разсея?
Поръча ни късна вечеря. Дойде един келнер при колата...
Били, мисля, че схвана...
Късна вечеря? Ти какво яде, Розууд?
Мисля, че беше сандвич със скариди.
- Сандвич със скариди? - Да, сър.
Отидете обратно до хотела и изчакайте Фоули.
Ако пак го изгубите, въобще не се обаждайте, ясно?
- Да, сър. - Да, сър.
Късна вечеря.
Имаме нещо за теб, Били.
Анти-бананова маскировка.
- Може да ти послужи. - Малко допълнителна защита, Били.
Много смешно.
Хайде, Били. Да тръгваме.
- Вземи колата и се прибери. - Ами ти?
Искам да науча нещо за това място! - И аз мога да ти кажа. Това е митнически склад.
Държат тук чуждестранните пратки, преди да ги проверят.
Ще отида да разгледам. Върви си вкъщи!
По дяволите, Аксел! Няма пак да ти плащам гаранцията.
Прибирай се.
Как сте? Елате за секунда, ако обичате!
- Имате ли огънче? - Тук не се пуши.
Ще пуша отвън. Мерси много.
- Тук ли е началникът ви? - В офиса е.
- Ще го повикате ли? - Какъв е проблемът? - Охрана ли сте тук?
Тогава имате голям проблем. Доведете началника на охраната! Веднага!
Добре.
Още не се е върнал.
Какво ще правим сега?
Ще чакаме.
Добре.
- Как мога да ви помогна? - Вие ли сте началникът?
- Да. Вие кой сте? - Рафърти, главен инспектор на Митниците на Съединените Щати.
- Всичко ли тук е минало проверка? - Не, това е складът.
Кажете ми тогава, как така черен човек, облечен като мен,
просто си влиза и започва да си оглежда наоколо,
без въобще да му задават никакви въпроси?
- Не знам. - Това и очаквах.
Дайте си номерата. Защото някой ще си изгуби работата.
- Той ми даде огънче. - Дал си му огънче?
Правя митнически проверки из цялата страна.
И след Кливланд,
това място е с най-лошата охрана в цялата страна.
Обадете се на съпругите си, защото ще останем тук цяла нощ.
Ще прегледаме информацията за всяка пратка,
започвайки с тази тук.
Тук пише, че като стане човек на 50 години,
има около 2,5кг несмляно говеждо месо в червата си.
Защо ми го казваш? Защо си мислиш, че ме интересува?
Защото ядеш много говеждо.
- Инспекторът иска информация за тези сметки. - За митническите декларации също.
И архиви за всички редовни пратки в една посока.
- Това пък за какво? - Просто го направи! - Имате ли разрешение за това?
Много голяма уста имаш. Да не криеш нещо от мен?
Обзалагам се, че това Порше навън е твое!
Да повикам ли данъчните да ти прегледат задника под микроскоп?
Виждал съм го. Не е много красиво. Нека ви кажа нещо.
За 15 минути могат да дойдат 25 агенти,
да ви събуят гащите и да ви изхвърлят от работа завинаги,
ако не съдействате, ясно? - Не се ядосвайте, инспекторе! Ще ви помогнем, както можем. Нали?
- Всичко, което ви трябва. - Поршето не е мое, сър.
Тогава няма за какво да се тревожиш. Май ме взимате на шега. Хайде, по-бързо!
Забелязах, че пиеш много кафе напоследък.
Мисля, че затова не можеш да се отпуснеш.
Може господи! За малко да ми причиниш инфаркт.
- Какво правите тук толкова късно? - Хитро копеле си ти.
Ако си още ядосан заради банана, съжалявам. Трябваше за малко да съм сам.
Ще ми се да ти бях видял физиономията, когато се задави колата.
- Много смешно. Лейтенантът ни отряза заплатата с два дни. - Стига бе!
- Май не се шегува. - Не, не се шегува.
Между другото, мерси за сандвича.
Беше шегичка, като това с бананите.
И аз съм полицай, знам какво е да стоиш и да чакаш така. Храната беше от сърце.
Глупости!
Защо все се караме? Всички сме полицаи. Трябва да работим заедно.
Всички имахме тежък ден.
Какво ще кажете да отидем да пийнем по нещо, да се сдобрим и да бъдем приятели?
Забрави!
Добре, аз отивам да пийна нещо. Ако искате, идвайте.
Но ви избягах веднъж, пак ще го направя.
Защо не пийнем нещо заедно. Да бъдем приятели.
- Не пием по време на служба. - Добре, разбирам.
Чуйте, намерих идеалното място. Видях го днес.
Идеално е за вас. Много е консервативно. Ще ви хареса.
Хубаво е, повярвайте ми.